Провадження № 3/727/3340/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Гавалешко П.С., розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2024 року о 13.15 год., ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинив щодо двоюрідної сестри домашнє насильство економічного характеру, а саме: не пускав в будинок зі спільною частковою власністю, чим спричинив психологічне насильство.

ОСОБА_1 в судове засідання двічі не з`явився, про час та місце розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку. Явка останнього не є обов`язковою згідно положень ст. 268 КУпАП, а тому суд вважає за можливе вирішити вказаний матеріал про адміністративне правопорушення без участі останнього, так як у даному випадку на думку суду не будуть порушені його законні права та інтереси.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якого він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

У діях ОСОБА_1 вбачаються усі складові ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Обставин, які пом`якшують відповідальність не вбачається.

Обставин, які обтяжують відповідальність не вбачається.

Таким чином, проаналізувавши долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення докази, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 є винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, закон дає можливість органу (посадовій особі), що уповноважений вирішувати справу, за певних умов застосувати щодо порушника усне зауваження, звільнивши його від адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 22 ККУпАП.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП, враховуючи малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, оголосивши йому усне зауваження, оскільки вчинене діяння хоча й містило в собі усі юридичні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ст.173-2 КУпАП, однак внаслідок конкретних обставин справи не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, дії особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суб`єктивно не були направлені на заподіяння значної шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам.

Приймаючи до уваги зазначені обставини, вважаю необхідним провадження по справі закрити та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Крім того, враховуючи, що п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року (зі змінами та доповненнями) та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст.22, ч.3 ст.284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, та являється однією із можливостей, визначених КУпАП для звільнення особи від адміністративної відповідальності, суд не вбачає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.22, ч.2, 173-2, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення і обмежитися усним зауваженням.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду на протязі десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя П.С. Гавалешко