Провадження № 33/812/345/24 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуюча у першій інстанції Демінська О. І.
Доповідачка апеляційного суду ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Ямкової О. О.,

за участю: секретаря Ковальського Є. В.,

особи, яка притягається

до адміністративної

відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника Пірога С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою захисника Пірога С. В. на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 червня 2024 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасово проживає у АДРЕСА_1 та є зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 24 березня 2024 року близько 3 години 42 хвилини в районі будинку №15 по проспекту Героїв України в місті Миколаєві водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, від чого ОСОБА_2 відмовився, що зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 адвокат Пірог С. В. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Суддею не враховано, що підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не було, так як йому поліцейськими не наведено ознак алкогольного сп`яніння, за якими водії повинні проходити огляд. За відсутністю визначення поліцейськими об`єктивних ознак сп`яніння, у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Зазначене призвело до помилкового притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки він не перебував в стані алкогольного сп`яніння та не вчиняв адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Пірога С. В., перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, що зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису у відповідності до статті 266 КУпАП.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, які згідно до вимог статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І і положеннями розділу ІІ Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, з відеофіксацією самої подій, а за відсутністю технічних засобів, які можуть фіксувати подію, у присутності двох свідків, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку не згоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.

Натомість ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, та ці обставини підтверджені доказами, що додані до матеріалів справи.

Твердження захисника про необ`єктивність визначення поліцейськими ознак сп`яніння у водія не відповідають положенням вищезазначеної Інструкції №1452/735, де визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стан сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку проходження ним відповідного огляду на місці зупинки або/чи у медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, останній на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.

За таких обставин мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

Тому доводи захисник Пірога С. В. про відсутність у ОСОБА_2 ознак сп`яніння суперечать матеріалам адміністративної справи, зокрема, відеозапису самої події з 4 години 17 хвилини по 4 годину 18 хвилину, а також поведінки водія, який о 4 годині 18 хвилині та о 4 годині 21 хвилині зазначив, що він не їхав, а йшов, і тому для чого йому здійснювати дії з проходження огляду, зокрема за допомогою алкотестеру Драгер.

Як вбачається з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейськими водію ОСОБА_2 декілька разів роз`яснювалася фіксація його руху на автомобілі, вимога про проходження огляду на стан сп`яніння, як водія транспортного засобу, визначення його дій, як відмови від проходження такого огляду, за наслідками чого буде складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.5).

Самі ознаки алкогольного сп`яніння, що були виявлені у ОСОБА_2 , викладені, як у змісті протоколу про адміністративну відповідальність, так і у акті та направленні з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння.

За такого підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складено необґрунтовано, як вважає апелянт, - відсутні.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на усієї сукупності доказів, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Тому прийняте судом рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_3 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката Пірога С. В. залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 червня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова