Провадження № 3/554/2837/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року місто Полтава

Суддя Октябрського районного суду міста Полтави Лизенко А. В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, одруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 591329 11 листопада 2024 року, близько 16:10 год, в АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_1 вчинив відносно дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою і вдарив ногою по правій нозі потерпілої, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої, чим, на думку ініціатора складення протоколу, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За змістом протоколу у графі для пояснень по суті порушення ОСОБА_1 від підписання протоколу та від надання будь-яких пояснень відмовився.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд без участі у зв`язку з перебуванням на військовій службі.

У своїй заяві, поданій на адресу суду, ОСОБА_1 просить звільнити його за малозначністю вчиненого ним правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. В обґрунтування цього покликається на ті обставини, що в день події, яка сталася 11 листопада 2024 року, він, перебуваючи у відпустці, дійсно зайшов на подвір`я ОСОБА_2 , яка є водночас його офіційною представницею за довіреністю з правом підпису (оскільки він постійно перебуває на військовій службі) для вирішення деяких питань. Проте, як зазначає, між ними виникла сварка. Крім того, зазначає, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 лише формально, разом вони не проживають, спільного сімейного побуту у них немає.

Від потерпілої у справі ОСОБА_2 на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких вона просить врахувати таке. Зазначає, що вона дійсно перебуває ї ОСОБА_1 в офіційному шлюбі, але вони не проживають разом і не мають спільного сімейного побуту. 11 листопада 2024 року ОСОБА_1 зайшов на її подвір`я за місцем мешкання та влаштував сварку. У зв`язку з цим вона викликала працівників поліції з метою, щоб вони вивели ОСОБА_1 з двору, але поліцейські, дізнавшись, перебування сторін в офіційному шлюбі, склали протокол про адміністративне правопорушення за вчинення домашнього насильства. ОСОБА_2 вважає, що такий протокол складено без аналізу ситуації, яка виникла, оскільки між нею та ОСОБА_1 стався саме словесний конфлікт (сварка), який, вважає не викликав будь-яких наслідків, передбачених п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству. Зокрема, ОСОБА_2 стверджує, що у вказаній ситуації не мало місця її побоювання як постраждалої особи за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, і ця ситуація не спричинила їй емоційну невпевненість, не спричинила нездатність захистити себе і не завдала шкоди її психічному та фізичному здоров`ю. Тому, просить взяти до уваги, що їй не було завдано ніякої шкоди, ані фізичного, ані психологічного, ані економічного характеру. Раніше конфліктів з ОСОБА_1 вона не мала і на теперішній час конфлікт між ними вичерпаний. На підставі викладеного, просить залишити без розгляду справу про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

З`ясувавши позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також особи, яка зазначена у протоколі як постраждала особа, викладені ними у письмових поясненнях, вивчивши обставини справи та дослідивши надані докази, суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону визначено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає, зокрема діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 3 вказаного вище Закону предметом регулювання цього закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб - подружжя; колишнє подружжя.

Зокрема, пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 3 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного Закону також визначено, що фізичним насильством є така форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 частини 1 статті 1).

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Сварка: гостра суперечка, що супроводжується взаємними докорами, образами, стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Особливостями домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід зазначити, що конфлікт (лат. сonflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Стосовно доводів ОСОБА_2 щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суддя зазначає таке.

Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, пояснення, суддя вважає, що вказані події відбулися на ґрунті неприязних відносин та суперечки щодо обов`язків цивільно-правового характеру, про що сторони зазначають у своїх поясненнях.

Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що як свідка зазначеної сварки вказано малолітню дитину подружжя ОСОБА_3 дочку ОСОБА_4 , 2016 р.н., яка надала відповідні письмові пояснення в присутності матері (а.с.5).

Проте, у самому протоколі про адміністративне правопорушення від 11 листопада 2024 року, складеного за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 , не зазначено будь-яких відомостей про присутність вказаної малолітньої особи під час події 11 листопада 2024 року як потерпілої, а так само про можливість або ж завдання шкоди її фізичному або психічному здоров`ю.

Варто зауважити, що суддя розглядає справу виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а тому не має права збільшувати обсяг обвинувачення або перекваліфікувати дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за іншими статтями КУпАП.

При цьому, суддя вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо щодо патерну особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 над ОСОБА_2 (влада, контроль, залежність тощо), про що остання також стверджує у своїх письмових поясненнях, наданих нею на адресу суду.

Водночас із сукупності матеріалів вказаного вище протоколу не вбачається доведеного поза розумним сумнівом наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, за наведених вище обставин, подію 11 листопада 2024 року можливо вважати саме сваркою побутового характеру, що не містить ознак домашнього насильства.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений суддею тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, на переконання судді, у справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А. В. Лизенко