Справа № 216/7816/24
Провадження № 3/216/4064/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченко Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2024 року о 12:30 год водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volkswagen Sharan», державний номерний знак НОМЕР_1 , на пр. Поштовому, 16 в м. Кривому Розі, під час паркування змінюючи напрямок свого руху праворуч, не переконався у безпечності своїх дій, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Nissan Qashqai», держаний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 порушив п.п. 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 158411, 24 жовтня 2024 року о 12:30 год водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volkswagen Sharan», державний номерний знак НОМЕР_1 , на пр. Поштовому, 16 в м. Кривому Розі, залишив місце пригоди до якої був причетний. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За викладених обставин наявні достатні підстави для розгляду адміністративних матеріалів в одному провадженні.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав частково, суду пояснив, що 24 жовтня 2024 року близько 12:30 год під час паркування автомобіля «Volkswagen Sharan», державний номерний знак НОМЕР_1 , на пр. Поштовому, 16 в м. Кривому Розі, допустив незначний наїзд на припаркований автомобіль «Nissan Qashqai», держаний номерний знак НОМЕР_2 , після чого з водієм ОСОБА_2 домовились на місці, так як подряпина була незначна. Місця ДТП він не залишав.

Потерпіла ОСОБА_2 надала суду заяву, зі змісту якої встановлено, що ОСОБА_1 не залишав місце ДТП, подряпина на її автомобілі була незначна, вони обидва її не помітили на момент зіткнення.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог ст. 124 КУпАП також адміністративним правопорушенням вважається порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Відповідно до п.п. 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що закріплено ст. 252 КУпАП.

Проаналізувавши всі докази, суд вважає, що ОСОБА_1 порушив п.п. 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, та його вина у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП знайшла підтвердження в ході розгляду справи наступними письмовими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складений уповноваженою на те посадовою особою, у відповідності до положень ч. 1 ст. 256 КУпАП, містить обов`язкові дані, передбачені вказаними статтями та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника;

- поясненнями ОСОБА_1 ;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди та фототаблицею.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

На підставі вищевикладеного, враховуючи характер скоєного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та інші вимоги ст. 33 КУпАП, суд вважає за необхідне, визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави, що є достатнім для запобігання вчиненню в подальшому правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Разом з тим, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП не знайшла підтвердження в ході слухання справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 280 КУпАП покладає на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення обов`язок з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується ЄСПЛ при оцінці доказів, такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

За змістом положень ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, що узгоджується з відповідною практикою ЄСПЛ.

При цьому за положеннями КУпАП обов`язок щодо належного складання протоколу про адімністративне правопорушення та надання відповідних доказів на підтвердження викладених у ньому відомостей покладається на особу, яка уповноважена на оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративним правопорушенням відповідно до статті 122-4 КУаАП є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Умовою настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності є: наявний причинний зв`язок між порушенням Правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Показаннями ОСОБА_1 , письмовими поясненнями потерпілої, та оглянутим відеозаписом з нагрудної камери встановлено, що останній не було завдано майнової (матеріальної) шкоди в результаті ДТП, та вона немає будь-яких вимог до ОСОБА_1 .

Також, не відповідає дійсним обставинам справи кваліфікація порушення ОСОБА_1 п. 2.4 ПДР України під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, за ст. 122-4 КУпАП, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення в частині не виконання вимоги поліцейського щодо зупинки транспортного засобу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва про Росії», серед іншого, зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Сукупність наведених обставин свідчить про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а викладені в протоколі про адміністративні правопорушення відомості в частині встановлення вини останнього не підтверджені належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, обов`язок щодо збирання яких покладається на працівників поліції, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, тому що відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративні правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 122-4, 124, 247, 279, 280, 283 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення за № 216/7816/24 (провадження № 3/216/4064/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, та матеріали справи про адміністративне правопорушення за № 216/7818/24 (провадження № 3/216/4066/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, об`єднати в одне провадження під єдиним номером № 216/7816/24 (провадження № 3/216/4064/24).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень) на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно статті 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місце проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В.Онопченко