Справа № 309/3094/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю захисника - адвоката - Суязової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 123 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 рокувизнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Відповідно до постанови, 17.06.2024 року о 12 год. 39 хв. на автодорозі Н-09 61км водій гр. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «MAZDA CX-9», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на залізничний переїзд на увімкнений заборонний сигнал світлофора. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.20.5 «в» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.123 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 6 місяців шляхом пом`якшення стягнення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Заслухавши пояснення захисника - ОСОБА_2 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується наявним в матеріалах справи доказом, зокрема, даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 658999 від 17.06.2024 року (а.с. 1).

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст.123 КУпАП.

Вказані висновки місцевого суду ґрунтуються на досліджених та наведених у постанові доказах, не оспорюються в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , а тому відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційним судом не перевіряються.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо застосування до нього суворішого виду стягнення, а саме позбавлення права керування транспортним засобом - є слушними, з огляду на таке.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, - накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, без оплатного вилучення транспортного засобу, суд врахував характер вчиненого правопорушення та прийшов до висновку, що саме такий вид адміністративного стягнення буде достатнім задля його виховного впливу і запобігання вчинення ним нових правопорушень.

При цьому, за наявності в санкції ч. 2 ст.123 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд в своїй постанові належним чином не мотивував підстави для обрання суворого виду стягнення, передбаченого санкцією вказаної статті.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до ст.23КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.123 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог ст.33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 визнав свою вину, щиро розкаявся, є єдиним водієм у своєї родини, а тому позбавлення його права керування транспортними засобами позбавить його родину можливості вільно пересуватись, а також їздити в медичні заклади, раніше у дорожньо-транспортні пригоди не потрапляв та до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався.

Отже, внаслідок неповноти судового розгляду, суд не врахував належним чином особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувався, визнав свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, а також відсутність суттєвих негативних наслідків його дій та обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 має бути призначено адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ч. 2 ст.123 КУпАП, оскільки адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, внаслідок суворості.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за можливе змінити ОСОБА_1 захід стягнення в межах, передбаченою санкцією ч.2 ст.123 КУпАП і застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 123 КУпАП - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, без оплатного вилучення транспортного засобу.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага