Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/368/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Петров Р. І.
Категорія - 483 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2024 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Кропивницької митниці Крамарчука С.Я. на постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 21.06.2024 , якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працюючого агентом з митного оформлення ФОП ОСОБА_2 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, а провадження по справі стосовно нього закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

за участю:

представника Кропивницької митниці Крамарчука С.Я.,

представника особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності - адвоката Прибори І.І.,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 24.10.2023 року, агент з митного оформлення ОСОБА_1 , до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Кропивницький» Кропивницької митниці (далі ВМО № 2 МП «Кропивницький» Кропивницької митниці), на підставі договору № 22.10.2023-І1 від 22.10.2023 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «МІНІ-АГРО-ТЕХ», подав попередню митну декларацію 23UA57U7 з метою ввезення товару та його подальшого оформлення, а саме легкового автомобіля, такого що був у використанні, «BMW М3», VIN НОМЕР_2 , 2010 року випуску, країна виробництва Німеччина (DE), виробник BMW Motosport GmbH, фактурною вартістю 11750 доларів США (відповідно до курсу валют станом на 24.10.2023 року складає 429 543,57 грн.).

З метою переміщення через митний кордон України вказаного вище товару ОСОБА_1 подав інвойс від 22.06.2023 року, коносамент від 12.07.2023 року, експортний сертифікат від 12.06.2023 року, висновок про походження товару (КТЗ) № 692/1023 від 18.10.2023 року, виданий ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет».

У подальшому, 31.10.2023 року, декларант ОСОБА_1 до ВМО № 2 МП «Кропивницький» Кропивницької митниці до митного контролю та оформлення подав митну декларацію ІМ 40 ДЕ № 23UA23U4 на автомобіль легковий, такий, що був у використанні, «BMW М3», VIN НОМЕР_2 , надавши до митного контролю та оформлення висновок про походження товару (КТЗ) № 692/1023 від 18.10.2023 року, виданий ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет».

Під час здійснення перевірочних заходів, Кропивницькою митницею було встановлено, що вигляд висновку про походження товару (КТЗ) № 692/1023 від 18.10.2023 року, виданого ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет», не відповідає вигляду документів, виданих тим же органом.

Листом від 11.01.2024 року, наданим у відповідь на запит Кропивницької митниці, ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет» повідомило, що вищевказаний висновок про походження товару (КТЗ) підприємством не складався та не надавався. Крім того, реквізити сертифіката суб`єкта оціночної діяльності, котрі наведені у копії висновку, не відповідають дійсності.

Таким чином, агент з митного оформлення ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю транспортний засіб «BMW М3», VIN НОМЕР_2 , шляхом надання до митного органу, як підставу для переміщення товарів підроблених документів, а саме висновку про походження товару (КТЗ) № 692/1023 від 18.10.2023 року, виданий ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет», чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

За наслідками розгляду справи судом першої інстанції прийнято рішення про визнання ОСОБА_1 , невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а провадження по справі стосовно нього закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд зазначив, що висновок про походження товару (КТЗ) не використовувався ОСОБА_1 як підстава для переміщення товарів, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, представник Кропивницької митниці подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, про визнання ОСОБА_1 , винним в порушенні митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України, та накласти на нього стягнення у межах санкції даної норми закону.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що підставою для закриття провадження у справі стало те, що, на думку суду, підроблений документ (висновок про походження товару (КТЗ) №692/1023 від 18.10.2023, виданий ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет»), поданий декларантом ОСОБА_1 під час митного оформлення транспортного засобу «BMW М3», VIN НОМЕР_2 , не був підставою для переміщення товару, а отже без його наявності було можливим отримання дозволу на пропуск товару через митний кордон.

З даним висновком суду не можна погодитися, оскільки якби згаданий документ (висновок про походження товару) не був необхідним та обов`язковим для подання до митного органу, то декларант не долучав би його. При цьому, останній не заперечував подання ним висновку про походження товару та не оскаржував дії митниці щодо вимоги надати дані документи.

Також апелянт відмічає, що ОСОБА_1 добровільно та неодноразово (митницею виявлено 8 таких фактів) надавав висновки про походження товару, які є підробленими, що свідчить про систематичність його дій.

Крім того, Кропивницькою митницею було встановлено факти подання ОСОБА_1 ще одного підробленого документу - довідки ТОВ «ДП Стандартметрологія ООВ», про що було наголошено, як у протоколі про порушення митних правил, так і у супровідному листі митниці до суду. Тобто, документ на підтвердження походження товару був не єдиним і не випадково поданим ОСОБА_1 , а системно підробленим документом.

Згідно з п.1 р. І Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 №651 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2022 №296), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за №1372/21684 (далі - Порядок заповнення МД), цей Порядок визначає правила заповнення граф митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа (далі - ЄАД), додаткових аркушів до нього, порядок унесення відомостей до доповнення, а також порядок оформлення, розподілу та використання аркушів МД.

Згідно з п.п.3.2 п.3 р. І Порядку заповнення МД відомості, заявлені у МД декларантом або уповноваженою ним особою, є відомостями, необхідними для митних цілей.

У графі 44 «Додаткова інформація / Оформлені документи / сертифікати та авторизації» зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи: рахунок або інший документ, що визначає вартість товару; визначені п.п.7-9 ч.8 ст.257 МК України; визначені п.п.1-11 ч.З ст.335 МК України; рішення щодо зобов`язуючої інформації відповідно до ст.23 МК України; документи про походження товару відповідно до ч.2 ст.43 МК України.

При цьому, у графі 44 МД документ про походження транспортних засобів, складений компетентною особою/організацією відповідно до його ідентифікаційного номеру (далі - УШ), зазначається за кодом «7017», згідно з відомчими класифікаторами інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011.

Порядок підтвердження країни походження товарів визначено розділом II Митного кодексу України.

Частиною 1 статті 36 МК України визначено, що положення цього Кодексу встановлюють непреференційні правила щодо визначення країни походження товарів, що переміщуються через митний кордон України, з метою застосування:

ставок мита, правил щодо його справляння до товарів, яким надається режим найбільшого сприяння, крім тарифних пільг (преференцій), встановлених міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;

інших заходів відповідно до вимог Світової організації торгівлі, пов`язаних із визначенням країни походження товару.

Відповідно до ч.2 ст.36 Кодексу визначено, що країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю отриманий; товар був підданий останнім економічно обґрунтованим виробничим та технологічним операціям з переробки, що призвели до виробництва нового товару або є важливою стадією виробництва, за умови виконання в цій країні критеріїв достатньої переробки, перелік яких встановлюється КМУ.

Статтею 43 (нині ст.41 у редакції Закону України від 14.07.2023 №3261-ІХ) МК України передбачено, що документами, які підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару або сертифікат про регіональне найменування товару.

Разом з тим, електронні документи про непреференційне походження товару, створені, передані, збережені або перетворені електронними засобами у візуальну форму, можуть використовуватися як документи про походження товару на паперовому носії з дотриманням законодавства у сфері електронних документів та електронного документообігу, а також у сфері електронних довірчих послуг. У разі якщо декларант створює ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ про походження товару та документ на паперовому носії, кожен із цих документів є оригіналом і має однакову юридичну силу.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації, крім випадків, якщо обов`язкове подання оригіналу такого документа для цілей визначення країни походження товару передбачено законами України або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Окремо апелянт відмічає, що ст.42 МК України визначено особливості заявлення країни походження та подання відповідних документів про походження, зокрема у разі переміщення товару через митний кордон України, країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару на товари, до яких залежно від їх країни походження застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначних законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «Про захист фаціального товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», «Про зовнішньоекономічну діяльність».

З урахуванням положень Митного кодексу України, при митному оформленні товару заявленого у митній декларації №23иА23и4, який класифікується за кодом УКТ ЗЕД, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1147 заборонено ввезення товарів з походженням із російської федерації, які класифікуються товарній позиції 8703 та мають опис «Автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей, включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі», у декларанта згідно із ст.42 МК України виникає обов`язок заявлення країни походження та подання відповідних документів про походження.

Зазначена норма випливає з того, що Постанова №1147 була прийнята відповідно до ч.11 ст.29 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», тобто заборона ґрунтується на нормі Закону про ЗЕД із відповідними наслідками.

При цьому, митниця не стверджувала, що товар походить саме з російської федерації, як про це вказано у судовому рішенні, однак наполягає на тому, що саме для того, щоб виключити дану обставину, надаються документи на підтвердження країни походження товару.

Разом з тим, Державна фіскальна служба своїм листом від 09.07.2019 №21685/7/99- 99-19-04-17 на базі інформації Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (лист від 01.11.2016 №4315-07/34849-03), щодо підтвердження країни походження товарів, включених до переліку заборонених до ввезення на митну територію України, при визначенні походження транспортних засобів, що ввозяться громадянами у разі відсутності одного з документів про походження, визначених ст.43 (нині ст.41 у ред. Закону від 14.07.2023 №3261-ІХ) МК України зазначено, що у зв`язку з тим, що VIN, який являє собою структуроване поєднання літеро-цифрових позначень, що надається виробником транспортному засобу з метою його ідентифікації та містить інформацію про географічну зону та країну виробництва (заводу -виробника), що належить до додаткових відомостей про країну походження товару.

З урахуванням викладеного, для підтвердження того, що транспортні засоби не заборонені до ввезення в Україну, декларується країна походження транспортних засобів (крім тих, на які запроваджено особливі види мита) на підставі відомостей, що містяться у VIN, інформація про який зазначається у технічному паспорті на транспортний засіб або в інших документах та декларується у графі 31 митної декларації.

Також, у випадках, визначених ч.8 ст.43 МК України, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості, перелік яких наведено у ч.9 цієї статті. Крім вказаних документів про походження, міжнародними договорами про вільну торгівлю, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, можуть бути визначені інші форми документів про походження товарів.

Таким чином, для забезпечення додержання вимог Закону необхідна наявність одного з документів, що підтверджують країну походження товарів, про які йдеться у ст.41 Кодексу, або інших документів про походження товарів, визначених міжнародними угодами про вільну торгівлю, а тому подання митному органу підроблених документів, зокрема, що стосується визначення країни походження, як підставу для переміщення товарів, тягне за собою адміністративну відповідальність.

На думку апелянта, недоречним є і посилання суду на положення постанови Пленуму Верховного Суду України №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005, оскільки воно стосується пропуску товарів через митний кордон України.

Відповідно до ст.4 МК України пропуск товарів через митний кордон України - надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

Відповідно до ст.194 МК України у разі ввезення товарів на митну територію України декларант або уповноважена ним особа попередньо повідомляють митний орган, у зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари.

Попереднє повідомлення про намір ввезти товари на митну територію України здійснюється шляхом надання митному органу, в зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, попередньої митної декларації або іншого документа, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.198 МК України митному органу в пункті пропуску через державний кордон України згідно із ст.335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

У даному випадку ОСОБА_1 була подана попередня митна декларація, до якої не було долучено згаданих документів про походження товарів, а вони були подані уже під час митного оформлення транспортного засобу.

Крім того, суд першої інстанції наголошує на відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, у діях ОСОБА_1 . Митниця не згодна з даною позицією суду, оскільки диспозиція ч.1 ст.483 МК України чітко передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо країни походження.

Склад правопорушення є формальним та закінченим з моменту подання підроблених документів.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що матеріалами справи про порушення митних від 05.02.2024 №0017/90100/24, порушеної за ч.1 ст.483 МК України у відношенні громадянина ОСОБА_1 , повністю доведена вина останнього у вчиненні зазначеного митного правопорушення, а постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.06.2024 він безпідставно звільнений від адміністративної відповідальності. Тому, притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення нових правопорушень.

Заслухавши пояснення представника митниці ОСОБА_3 , адвоката Прибори І.І., допитавши свідків по справі, вивчивши матеріали справи, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

При розгляді справи про порушення митних правил суд, відповідно до вимог ст. 489 МК України, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є охоронюваний МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

В даному випадку на митні органи покладається обов`язок доказування, що дії особи містять склад адміністративного правопорушення та зокрема суб`єктивну сторону та об`єктивну сторону.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», для притягнення до відповідальності за ст. 483 МК України необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

За відсутності зазначених умов, в діях особи не утворюється склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Отже, правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, - містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Виходячи з наявних у справі доказів, висновки суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами в їх сукупності. З таким рішенням погоджується і апеляційний суд.

Так, відомостей про те, що ОСОБА_1 , під час оформлення митної документації умисно подав митному органу недостовірні відомості, а саме підроблений висновок про країну походження товару, суду не надано.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в справі відсутній належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 , надав митному органу підроблені документи чи документи одержанні незаконним шляхом (висновки експертизи, показання свідків, вирок суду), які б доводили його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Представником Кропивницької митниці до суду надано копію витягу з ЄРДР, про те, що за рапортом, про протиправне діяння ОСОБА_1 , внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального проступку за ч.4 ст.358 КК України, проте жодних даних про те на якій стадії проходить дізнання, чи оголошувалася ОСОБА_1 , підозра суду не відомо.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що відповідь ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет», про те що вони не складали та не видавали вищезазначений висновок, є лише підставою для перевірки, а не є доказом підробки чи одержаного незаконним шляхом, або такого, що містить неправдиві відомості.

Отже, матеріали справи не містять будь-яких відомостей та жодних доказів того, що ОСОБА_1 , вчинено умисні дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання в якості підстави для переміщення товарів до митного орану підроблених документів, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Крім того, жодних негативних наслідків для держави не настало, а подання даного висновку не призвело і не могло призвести до уникнення ОСОБА_1 , від сплати митних платежів. З чим також погодився представник митниці в судовому засіданні.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.247,294 КУпАП, ст.527 МК України

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Кропивницької митниці Крамарчука С.Я., - залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 21 червня 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко