ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/4074/24 Головуючий суддя І інстанції Новіченко Н. В.
Провадження № 33/818/1476/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Бєлєвцової О.О. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. (з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Постановою встановлено, що 18.04.2024 року о 10:54 год. у місті Харкові по вулиці Новохарківській, буд. 22-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився.

Не погодившись з судовим рішенням захисник ОСОБА_2 на постанову суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають значення для правильного розгляду справи та порушив вимоги норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції не звернув увагу на порушення працівниками поліції визначеного законом порядку складання матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Так, на думку апелянта, працівники поліції зупинили його автомобіль безпідставно та всупереч вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а також не повідомили причину зупинки водію. Крім того, працівниками поліції не було зазначено ОСОБА_1 виявлених у нього ознак наркотичного сп`яніння, а також порушено право на захист у зв`язку із незабезпеченням захисником. Разом з тим, захисник вважає, що ОСОБА_1 було зупинено виключно з метою притягнення до адміністративної відповідальності та на підставі раніше складеного протоколу про адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, який охоплює іншу подію правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про дату судового засідання були повідомлені належним чином,а саме апелянт захисник ОСОБА_2 була повідомлена шляхом отримання судової повістки про що свідчить зворотне повідомлення (а. с. 120). ОСОБА_1 повідомлений судовою повісткою в електронній формі у додаток «Viber» (а.с. 117), що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 №28.

Крім того, захисник у своїй апеляційній скарзі просила розглядати її апеляційну скаргу за відсутності сторони захисту.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 898347 від 18.04.2024 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 18.04.2024 року о 10:54 год. у місті Харкові по вулиці Новохарківській, буд. 22-А, транспортним засобом «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився (а.с. 1).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №898347 від 18.04.2024 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «власний підпис водія», що свідчить про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений із змістом цього протоколу (а.с.1); Про порушення своїх прав працівниками поліції ОСОБА_1 під час надання пояснень до протоколу не зазначив.

Відповідно до відомостей довідки УПП в Харківській області, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 27.06.2023 (а.с.2);

Відомостями направлення на огляд особи з метою виявлення стану сп`яніння встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння не проводився у зв`язку із його відмовою (а.с. 4).

Згідно відомостей рапорту працівника поліції В. Краснікова 18.04.2024 року під час патрулювання було зупинено транспортний засіб «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . У водія під час спілкування було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Від виконання вимоги працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився. Водія було відсторонено від керування транспортними засобами (а.с.6).

Відповідно до письмових пояснень особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення інспектора ОСОБА_3 18.04.2024 року було зупинено автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 під час спілкування у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в КНП ХОР ОКНЛ. Від виконання цієї вимоги водій намагався ухилитись, поводив себе дивно, а далі надав відмову від проведення огляду.

Відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, доданих до протоколу ААД№898347 встановлено, що автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався у м. Харкові дорогою загального користування та був зупинений працівниками поліції на підставі п.3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Працівниками поліції було встановлено особу водія ОСОБА_1 однак, водій неодноразово ухилявся від відповідей на запитання працівників поліції, розмовляючи при цьому засобами телефонного зв`язку. Під час спілкування з працівниками поліції намагався отримати професійну правову допомогу, викликавши адвоката, яка прибула на місце події згодом. Однак під час такого хаотичного спілкування працівниками поліції на клопотання водія ОСОБА_1 було повідомлено про причину його зупинки.

Крім того, під час здійснення процесуальних дій працівниками поліції було виявлено у водія ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, поведінка. яка не відповідає обстановці. Ці ознаки були повідомлені і його захиснику, яка прибула на місце події згодом. Поряд з цим, працівниками поліції було запропоновано водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Від виконання цієї вимоги водій спочатку ухилявся, однак згодом остаточно надав відмову від проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння в заклад охорони здоров`я. ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Під час складання матеріалів ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, однак був повідомлений працівниками поліції, що поліцейським вже було зафіксовано відмову від проведення огляду, а тому можливість пройти огляд вичерпана.

Після приїзду адвоката на місце події працівниками поліції були надані захиснику всі відомості стосовно події, зокрема і щодо підстав зупинки транспортного засобу, а саме: орієнтування на автомобілі, які можуть мати сліди переробки номерних знаків.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник скористалися процесуальною можливістю та звернулися із скаргою на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Однак, позитивних результатів за наслідками розгляду скарги на дії працівників поліції матеріали справи не містять. Поряд з цим стороною захисту не надано відомостей про те, що останній звертався до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції, які склали протокол про адміністративну відповідальність. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними дій та складання матеріалів про адміністративне правопорушення за відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Матеріали справи не містять відповідних відомостей що обумовлюють невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.

Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду, яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять. Не надано таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у її релевантному зв`язку із нормами Закону чинними на момент вчинення правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків або зафіксованому технічними пристроями відеозапису, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови.

За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок уникати юридичної відповідальності.

За таких обставин, наявність неспростованих відомостей протоколу ААД№898347 та долучених до нього доказів, поза розумним сумнівом, дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від виконання законної вимоги поліцейського про проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Доводи апелянта про безпідставність зупинки ОСОБА_1 є та необґрунтованими з огляду на наступне.

Ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.

Зокрема, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону поліцейський може зупинити транспортний засіб якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Як вбачається із відомостей відеозапису, ОСОБА_1 та його захисника було проінформовано працівниками поліції, що підставою зупинки було саме орієнтування, щодо можливої причетності автомобіля до кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного із переробкою номерних знаків (відеофайл export-u9gu9 26 30 с 27 хв; export-u9gu9imh7t 33 хв 34 хв). З зазначеними орієнтуваннями захисник в цілому погодилась

За таких обставин, твердження апелянта про безпідставність зупинки ОСОБА_1 є суб`єктивними та необґрунтованими.

Доводи сторони захисту про те, що працівники поліції не повідомили ані ОСОБА_1 ані його захиснику про встановлені ознаки наркотичного сп`яніння не відповідають дійсності та спростовуються відомостями відеозапису. Згідно цих відомостей водію, а згодом і його захиснику було зазначено ознаки наркотичного сп`яніння виявлених у ОСОБА_1 на місці його зупинки. Деякі ознаки адвокат намагалася спростувати вказуючи на можливі причини їх виникнення. Такі дії захисника свідчать про те, що працівники поліції визначили ознаки сп`яніння, однак згідно вимог чинного законодавства, поліцейські не мають процесуальних повноважень встановлювати причини виникнення тих чи інших ознак та надавати цьому оцінку. Проте, встановивши лише наявність хоча б однієї ознаки, яка встановлена Інструкцією працівник поліції зобов`язаний розпочати встановлену Законом правову процедуру із проведення огляду на стан сп`яніння.

Ці обставини вочевидь спростовують твердження апелянта, щодо не зазначення водієві ознак наркотичного сп`яніння та розцінюється судом, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Щодо доводів захисника про порушення працівниками поліції права на захист під час проведення процесуальних дій щодо проведення огляду ОСОБА_1 пов`язаними із початком проведення визначеної Законом правової процедури огляду водія на стан сп`яніння без захисника належить зазначити наступне.

Реалізація превентивної функції права на захист, яка спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, щодо наявності якої зазначає Конституційний Суд України у рішенні від 30.09.2009 року, з огляду на певні приписи чинного законодавства щодо проведення медичного огляду на стан сп`яніння не може бути абсолютною у демократичній державі оскільки, відповідно до імперативних вимог ч. 4 ст 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. .

Натомість вимога, передбачена п. 2.5 ПДР щодо проведення огляду на стан сп`яніння для водія є обов`язковою. Порушення цієї вимоги тягне відповідальність за ст. 130 КУпАП з моменту фіксування відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння не залежно від підстав надання такої відмови.

Отже, законом встановлено обмежений час за який поліцейський зобов`язаний доставити водія до закладу охорони здоров`я. Порушення цієї вимоги призведе до недійсності проведеного огляду, і як наслідок - до уникнення водієм відповідальності за скоєне правопорушення. Факт виїзду захисника на місце зупинки транспортного засобу передбачає втрату у часі на виконання працівниками поліції імперативних вимог чинного законодавства щодо забезпечення проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я протягом двох годин з моменту виявлення ознак сп`яніння чи перебування під впливом засобів, які знижують увагу водія, що надає особі відносно якої проводиться визначена законом правова процедура можливість створити штучні передумови для уникнення від відповідальності. При цьому використання водієм права на захист не обмежується, оскільки кожна особа може скористатись правовою допомогою за допомогою засобів дистанційного зв`язку, а саме: за допомогою телефону або месенджерів, а також викликати професійного захисника до закладу охорони здоров`я де і буде проводитись його огляд.

З відомостей відеозапису вбачається, що професійний захисник прибув на місце події.

Крім того, відповідно до приписів ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

При цьому слід зазначити, що працівниками поліції лише складається протокол про адміністративне провадження та збираються докази на підтвердження встановлених ним відомостей, а розгляд справи провадиться судом відповідно до ст. 221 КУпАП та переглядається судом апеляційної інстанції відповідно та порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП. Більш того, реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема і права на захист за вільним вибором захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, кожна особа, зокрема і ОСОБА_1 , має право на будь якому етапі провадження..

З відео запису вбачається, що на місце події прибув захисник ОСОБА_1 , яка отримала всі необхідні відомості та пояснення дій від працівників поліції, які складали матеріал про адміністративну відповідальність. Більш того, під час судового розгляду та апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції адвокатом Бєлєвцовою О.О. здійснюється професійний захист ОСОБА_1 , що вочевидь спростовує доводи апелянта про порушення права на захист ОСОБА_1 .

Оцінюючи відомості цих доказів у справі у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Бєлєвцової О.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков