ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/11917/24

Провадження № 3/947/2559/24

25.06.2024 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Войтов Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ААД№905506 від 20.03.2024 року о 23:35 годині, складеному інспектором взводу №1 роти №5 батальйону №2 полку УПП в Одеській області старший лейтенант поліції Панченко А.І., 20.03.2024 року о 22:53 годині, на вул.. Дмитра Донського, 102, в м. Одеса, ОСОБА_1 , керував автомобілем Hyundai державний номер НОМЕР_2 , порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України» з явними ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законному порядку відмовився.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, пам`ятка з ст. 268 КпАП України, роз`яснена, що підтверджується власноручним написом, свою вину не визнав, пояснив, що він є військовослужбовцем, 20.03.2024 року приблизно о 23:30 годині повертався до квартири, яку тимчасово знімав, що розташована по Люстдорфській дорозі кут вул.. Дмитра Донського в м. Одесі. Доїхав до вул.. Дмитра Донського по Люстдорфські дорозі побачив, що на дорозі виставлені фішки та подальший проїзд закритий. Зупинився перед фішками, щоб дізнатись у поліцейського як можна проїхати до будинку в якому знімав квартиру, тому як міста Одеси він не знає. Інспектор Панченко наказав ставити машину на парковці і йти пішки до квартири, в свою чергу він повідомив працівнику поліції, що в машині багато речей, він не може залишити її, крім того йому о 05:00 ранку потрібно виїжджати в військову частину,що знаходиться в м. Херсон. Після чого працівник поліції почав казати, що він порушив ПДР і він складе протокол за не правильну зупинку, на заперечення, що це була вимушена зупинка не реагував, далі почав звинувачувати у перебуванні алкогольного сп`яніння, на прохання пройти тест «Drager», погодився, після чого працівник поліції звинуватив його у перебуванні наркотичного сп`яніння, після цього звинувачення погоджувався проїхати до медичного закладу. Працівник поліції повідомив йому, що в нього почервоніло обличчя та тремтіння пальців рух більше ознак не називав, але на вулиці було холодно йшов дощ і він просто замерз, тому що був в одній кофті. Телефонував в «102» повідомляв про жахливу поведінку працівника поліції і щоб направили інший екіпаж з яким він зможе проїхати до медичного закладу на вул.. Ак. Воробйова, 9 в м. Одесі. В цей час працівник поліції вже склав протокол за відмову від проходження огляду, з чим був категорично не згоден, тому як не відмовлявся від проходження будь-якого огляду. Дружина сіла за кермо і вони самостійно проїхали до медичного закладу, дорогою до закладу тричі були зупинені працівниками поліції, які його перевіряли і відпускали, огляд самостійно не зміг пройти, тому що він коштує 30 тисяч гривен і у нього не було таких грошей з собою.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного переконання.

З матеріалів провадження вбачається, що 20.03.2024 року о 22 годині 53 хвилин, працівниками патрульної поліції у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

У відповідності до положень ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В судовому засіданні був допитаний у якості свідка старший лейтенант поліції ОСОБА_2 який пояснив, що він був направлений разом з колегою ОСОБА_3 на ДТП, були прийняти заходи щодо направлення постраждалих до лікарні, після чого отримали наказ огородити місце ДТП та чекати слідчо-оперативну групу. Були виставлені фішки по Люстдорфській дорозі на розу вул.. Д.Донського, він в свою чергу стояв на тротуарі розмовляв по телефону, де які водії намагались проїхати, але він пояснював, що проїхати не можливо і потрібно об`їхати дану ділянку дороги, через деякий час перед фішками зупинився автомобіль під керуванням ОСОБА_4 , який просив проїхати через загорожу, водієві було повідомлено, що сталось ДТП з потерпілими і чекають СОГ, в свою чергу водій став поводити себе агресивно, йому було повідомлено, що він порушив ПДР, щодо зупинки транспортного засобу, після чого в нього були ознаки наркотичного сп`яніння (почервоніння обличчя та тремтіння пальців рук), йому було запропоновано проїхати до медичного закладу, але водій відмовився. Після чого був складений протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду.

При викладених обставинах, суд розглядає адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за наявними доказами по справі.

Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом були досліджені наявні в матеріалах справи відео запис подій, з якого вбачається, що ОСОБА_1 під`їжджає до фішок, які стоять на дорозі, запитує у працівників поліціє, про дозвіл на проїзд, тому що він мешкає в будинку, який знаходиться на закритій ділянці, що він не знає інших шляхів проїзду, у зв`язку з тим, що не проживає в м. Одесі. Працівник поліції одразу починає вимагати документи для перевірки, звинувачувати у не правильній зупинці, звинувачує з початку у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння. Після погодження водієм проходження огляду на місці на стан алкогольного сп`яніння, повідомляє, що вбачає ознаки наркотичного сп`яніння, при цьому не повідомляє водієві жодної ознаки наркотичного сп`яніння. В свою чергу ОСОБА_1 повідомляє працівнику поліції, що він прибув з фронту, спілкується з ним в кофті, він замерз, руки тремтять тому, що він хвилюється на вулиці холодно і їде дощ. ОСОБА_1 почав телефонувати на лінію «102» та повідомляти про неправомірні вимоги працівника поліції ОСОБА_2 з проханням направити ще один екіпаж працівників поліції. Крім того з відео запису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

В судовому засіданні була досліджена відповідь Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області від 24.05.2024 року з якої вбачається, що дійсно було зроблено два дзвінка з мобільного номеру телефону НОМЕР_3 від особи, яка назвалась ОСОБА_1 який скаржився на дії працівника поліції ОСОБА_2 з приводу не законного складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КпАП України, у зв`язку з тим, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду. Дана подія відбувалась за адресою: м. Одеса, вул.. Дмитра Донського, 102, заявник зупинився через ДТП та спитав у працівника поліції як можна проїхати, на що працівник поліції запитав чому він тут зупинився і в подальшому запропонував заявнику пройти тест, щоб перевірити його стан на вживання наркотичних речовин, заявник не відмовлявся, але поліцейський не хоче виписувати постанову.

Крім того з матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№905506 від 20.03.2024 року в графі «свідки чи потерпілі» жодного свідка або понятих не зазначено.

Також в поясненнях по суті правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що з висновками поліції не згоден, на освідування їхати не відмовлявся, працівник поліції відмовився доставити його до закладу.

Суд оцінюючи в сукупності матеріали адміністративної справи, відео запис долучений працівниками поліції, приходить до висновку, що згідно з відео записом ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, будь яких ознак щодо перебування під впливом наркотичних засобів не встановлено, крім цього працівник поліції ОСОБА_2 поводив себе агресивно по відношенню до водія ОСОБА_1 та інших учасників дорожнього руху, не назвав чітко ознаки наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , які передбачає інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції п. 4. ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з матеріалами справи та відео записом вбачається, що працівник поліції ОСОБА_2 взагалі не проводив огляд на виявлення ознак наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 а лише формально назвав дві загальні ознаки сп`яніння. Проте з відео запису вбачається, що водій ОСОБА_1 поводить себе адекватно виконує всі вимоги працівника поліції, ознак наркотичного сп`яніння не вбачається, крім того на місці пояснює, що він не приймає будь яких заборонених речовин.

У відповідності до ст. 266 КпАП України працівники поліції повинні відсторонити водія від подальшого керування транспортним засобом. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи не міститься будь-яких записів, що водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом відсторонили і яким саме чином.

Дана обставина свідчить, що працівник поліції ОСОБА_2 формально склав протокол про адміністративне правопорушення, не здійснив заходів щодо відсторонення водія ОСОБА_1 .

Суддя не вправі вийти за межі визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Відповідно до ст.62 Конституції України, Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, необхідно виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 , тому суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130,247,268,279,280,283,284 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягання до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Войтов Г. В.