Справа №295/9617/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнецова Д.В.,

за участі: секретаря судового засідання Федоренко Ю.І.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

їх представників Сірача В.С., Шлінчака І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №608538 від 17.06.2024, ОСОБА_1 17.06.2024 о 20 год. 27 хв., керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду з автомобілем Mazda 3 номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п.13.3 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №745667 від 17.06.2014, ОСОБА_2 17.06.2024 о 20 год. 27 хв., керуючи транспортним засобом Mazda 3 номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_2 ставиться в провину порушення вимог п.п.2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що ДТП сталася з вини водія автомобіля Mazda 3.

Представник ОСОБА_1 адвокат Шлінчак І.О. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі, посилаючись на відсутність доказів про причетність його підзахисного до ДТП, також просив встановити винуватість водія автомобіля Mazda 3.

Представник ОСОБА_2 адвокат Сірач В.С. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі, посилаючись на відсутність доказів про причетність його підзахисного до ДТП. Вказував, що ДТП сталася з вини водія автомобіля Volkswagen Golf.

Суддя, допитавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Положеннями ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У разі, коли дорожньо-транспортна пригода сталася за участі двох водіїв транспортних засобів, для правильного застосування норми про відповідальність особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв. Необхідно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із учасників ДТП, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Враховуючи, що дані справи стосуються однієї дорожньо-транспортної пригоди, вбачається доцільність об`єднати їх в одне провадження.

Так, положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Так, адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Відповідно до п. 2.3б Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п. 13.3 Правил дорожнього руху України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Згідно п.8.1 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється, зокрема за допомогою дорожньої розмітки.

Згідно п.п.8.5, 8.5.1 Правил дорожнього руху України дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює. Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Згідно п.8.5-1 Правил дорожнього руху України дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам Державного стандарту. Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

Відповідно до п.11.1. ПДР кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

До вказаних протоколів про адміністративне правопорушення, на підтвердження вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якості доказів долучено повністю однаковий комплект письмових доказів: письмові пояснення обох водіїв, схема місця ДТП від 12.06.2024, письмові пояснення свідка ОСОБА_3 .

Згідно з письмовими поясненнями обох водіїв кожний із них рухався по своїй полосі та здійснив однаковий маневр об`їзду транспортних засобів, які стояли на узбіччі справа по ходу їх руху, після чого обидва транспортні засобі зіткнулися боковими частинами.

Свідок ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях зазначив, що автомобілі Mazda 3 та Volkswagen Golf не розминулися при об`їзді припаркованих автомобілів та скоїли зіткнення на центрі проїзної частини.

Судом досліджено схему місця ДТП від 12.06.2024, на якій зображено розташування автомобілів після дорожньо-транспортної пригоди, ширина проїзної частини становить 9,2 м. Транспортний засіб Volkswagen д.н.з. НОМЕР_3 , розташований на відстані 2,6-2,8 метрів від краю проїзної частини по напрямку руху, а транспортний засіб Mazda д.н.з. НОМЕР_4 на відстані 5-5,35 метрів від лівого краю проїзної частини. При цьому саме місце зіткнення відображено на відстані трішки ближче 5 метрів від правого краю проїзної частини, але не вказано на якій саме відстані із відображенням точних замірів місця зіткнення. Також у вказаній схемі місця ДТП зазначені відомості про дорожню обстановку, у якій відбулася ДТП, а також зафіксовані механічні пошкодження, які отримав кожен з транспортних засобів. Крім того, на проїзній частині та схемі місця ДТП, не відображена горизонтальна дорожня розмітка (п.8.5 ПДР України), а місце зіткнення не первісній схемі місця ДТП зазначене по центру проїзної частини, що також підтверджується письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 . Відсутність вказаних вихідних даних не дозволяє поза розумним сумнівом, відповідно до ПДР, встановити точне місце пригоди, а відтак хто із водіїв допустив виїзд на зустрічну смугу руху та не обрав безпечного бокового інтервалу.

Вказана первинна схема ДТП була підписана обома водіями.

Із даної схеми, так само як із наданих фотознімків місця події, вбачається, що кожний із автомобілів після зупинки знаходиться на своїй половині дороги, місце зіткнення приблизно знаходиться по центру геометричних розмірів дороги, при цьому точне місце зіткнення із відповідними замірами та прив`язкою до краю дороги на схемі ДТП не зафіксовано. Наявні додаткові сліди, якими могли бути сліди гальмування коліс або місце опаду ґрунту з під коліс чи осколків скла, кузовних елементів, витоку рідини після зіткнення також не відображені і не зафіксовані, у зв`язку із їх відсутністю. Долучені до справи фотознімки також вказують на зазначені обставини і повністю узгоджуються із наявною схемою.

При цьому, постановами Богунського районного суду м. Житомира неодноразово поверталися справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на доопрацювання до УПП в Житомирській області, для уточнення місця зіткнення на схемі місця ДТП, а також для надання відеозаписів, про які зазначено в протоколах. Проте повторно направлені до суду адміністративні матеріали не містили додаткової змістовної інформації для прийняття однозначного рішення щодо встановлення точного місця зіткнення та усунення суперечливих показів обох водіїв, кожний із яких намагався відобразити місці зіткнення ближче до своєї смуги руху.

Тобто, наступна схема місця ДТП містить, ще більш суперечливі відомості в частині місця зіткнення автомобілів, ніж первинна схема, що прямо впливає на можливість встановлення порушення водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимог ПДР України, чи відсутність такого порушення. Пояснення водіїв також є суперечливими щодо місця зіткнення, що позбавляє суд можливості встановити точне місце зіткнення, а відтак дійти однозначного висновку хто із водіїв допустив виїзд на зустрічну смугу руху та недотримався безпечного бокового інтервалу.

Таким чином з викладеного вбачається, що свідчення учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо обставин виникнення дорожньо-транспортної пригоди мають суттєві суперечності, які неможливо усунути або достовірно спростувати при наявних доказах. В матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом, давали можливість встановили, що саме порушення водієм ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 правил дорожнього руху, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. А встановлення вини обох учасників пригоди, при таких обставинах, буде порушувати презумпцію невинуватості особи.

Будь-яких клопотань про призначення автотехнічного дослідження (експертизи) від учасників заявлено не було, а суд не може за власною ініціативою призначати такі дослідження, перебираючи тим самим на себе сторону захисту чи обвинувачення та порушуючи принцип змагальності та неупередженості.

Відсутність вказаних доказів та обставин в матеріалах справи позбавляють суд об`єктивної можливості достовірно встановити належне виконання вимог ПДР обома водіями.

Слід врахувати, що презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Отже наявні матеріали справи не можуть беззаперечно свідчити про порушення водіями транспортних засобів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху.

За наведених обставин, приходжу до висновку, про недоведеність вини ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в порушенні вимог пунктів Правил дорожнього руху України, оскільки такі докази, які б беззаперечно свідчили про наявність в їх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо встановлено, що в діях особи відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, вважаю що в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не доведено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження в даній справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 124, 247, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати в одне провадження справу (№295/9617/24, 3/295/3504/24) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП України та справу (№295/9619/24, 3/295/3766/24) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП України, присвоїти номер провадження 3/295/3504/24 (295/9617/24).

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити, внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити, внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя: Д.В.Кузнецов