ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/307/24 Справа № 702/369/24 Категорія: ч. 3 ст. 154 КУпАП Головуючий у І інстанції Жежер Ю. М. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Монастирищенського райсуду Черкаської обл. від 18.04.2024 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Монасти-

рище Черкаської обл., громадянина України,

який має вищу освіту, не одружений, працює

ФОП, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, та на нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 2 550 грн. з конфіскацією п`яти собак без породи. Стягнуто на користь держави 605,6 грн. судового збору.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 1.04.2024 р. о 15:00.год. по пров. Зразковий, 12 у м. Монастирище Черкаської обл. ОСОБА_1 порушив правила утримання собак породи «проста дворняга», яка завдала матеріальної шкоди майну ОСОБА_2 , розірвавши чотири домашні курки, чим своїми діями порушив Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 р. № 3447-IV та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова ухвалена з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права, без з`ясування фактичних обставин справи. Сформульована в протоколі фабула правопорушення на відображає усіх ознак проступку, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, що позбавило його можливості ефективно захищатися від пред`явленого обвинувачення. Судом вказав, що п`ять собак без породи, що належать ОСОБА_1 та ним утримуються, перебуваючи без супроводу та повідків на території домоволодіння АДРЕСА_1 , загризли чотирьох домашніх курей, що належать ОСОБА_3 , чим було заподіяно шкоду її майну.

Стаття 154 КУпАП взагалі не передбачає відповідальність власника за пересування собаки без супроводу, а обов`язок вигулювання собак з повідками та намордниками покладено на власників собак, породи яких внесені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджений Постановою КМУ від 10.11.2021 р. № 1164. Зазначений нормативно правовий акт до переліку небезпечних порід собак «простих дворняг» не відносить, а відтак висновок суду про те, що він мав вигулювати їх із повідками та намордниками не базуються на вимогах чинного законодавства. Суд ухвалив рішення про винуватість за відсутності доказів. Зазначає, що ні потерпіла, ні свідки не були очевидцями подій. Потерпіла вказувала, що побачила роздертих курей, вийшла із будинку на вулицю, вона не знає хто це зробив, і припускає, що його собаки. Такі висновки потерпіла зробила на підставі слів сусідки ОСОБА_4 , яка також не була очевидцем, однак відмовилася свідчити. Достеменно не встановлено спосіб загибелі домашньої птиці та приналежність укусів собакам. Копія рапорту працівника поліції, копія довідки перевірки, копія протоколу про прийняття заяви не є доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, вони не підтверджують наявність в його діях адмінправопорушення, винність у його вчиненні. Повідомлення про вчинення адмінправопорушення надійшло до поліції 1.04.2024 р., протокол про адмінправопорушення складено 7.04.2024 р., тобто поза межами строків, передбачених ч. 2 ст. 254 КУпАП, що свідчить про порушення законодавчо визнаної процедури та унеможливлює накладення адмінстягнення.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44, ст. ст. 51, 146, 160, 1724 1729, 173, ч. 3 ст. 178, ст. ст. 185, 1851, 1857, 187 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності, є обов`язковою. Цей перелік є вичерпним та ч. 3 ст. 154 КУпАП до нього не входить.

ОСОБА_5 належним чином був повідомлений про час та місце розгляду його апеляції шляхом направлення SMS-повідомлення ( а. пр. 36 ), заяв або клопотань про відкладення розгляду не подав, а тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Диспозицією ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за:

1) утримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами;

2) утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця;

3) вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також інші дії.

А ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну та є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 154 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Відповідно до ст. 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на яких поширюється правовий режим речі, тобто собака є майном, об`єктом права власності.

При складанні протоколу про адмінправопорушення, посадова особа, повинна викласти суть правопорушення виходячи виключно зі змісту частини 1 даної статті з посиланням на конкретний пункт Правил утримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, який вважається порушенням, чи Правил утримання домашніх тварин, чи інших нормативно-правових актів, які затверджені відповідними органами місцевого самоврядування та встановлюють вимоги до утримання та поводження з домашніми тваринами і виключно після цього зазначити наслідки у виді заподіяння шкоди, як це передбачено ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу про адмінправопорушення серії ВАВ № 840559 від 7.04.2024 р., 1.04.2024 р. о 15 год. по пров. Зразковому, 12 у м. Монатирище Черкаської обл. ОСОБА_1 порушив правила утримання собак породи «проста дворняга», які завдали матеріальну шкоду майну ОСОБА_6 , розірвавши чотири домашніх курки, чим порушив Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 р. № 3447-IV, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Тобто, в протоколі про адмінправопорушення відсутні будь-які посилання на нормативно-правові акти, які встановлюють вимоги до утримання та поводження з домашніми тваринами або/та собаками в населеному пункті, та які були порушені особою, відносно якої складено протокол, та в чому це порушення проявилось.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що в протоколі не розкрито та не викладено об`єктивну сторону адмінправопорушення.

Відсутність в протоколі про адмінправопорушення посилання на порушення вимог конкретного нормативно-правового акту унеможливлює притягнення особи до відповідальності.

Крім того, в протоколі про адмінправопорушення зазначено, що матеріальна шкода завдана майну ОСОБА_6 - чотири домашніх курки. Як вбачається з протоколу огляду місця події (оборот), в ньому зафіксовано тушки двох домашніх курок, на відеозаписі - лише спілкування ОСОБА_2 та її сусідки ОСОБА_4 з працівниками поліції.

Та обставина, яка вказана у протоколі про адмінправопорушення, що собаки ОСОБА_1 загризли або 4, або 2 домашні курки не є самостійним складом адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, та виключає можливість його притягнення до відповідальності. Ці обставини можуть бути підставою для звернення до суду в порядку цивільного судочинства за умови подання цивільного позову про відшкодування шкоди та долучення відповідних доказів.

Висновки суду, що собаки, які належать ОСОБА_1 , залишили двір без намордника та власника, що призвело до заподіяння потерпілій матеріальної шкоди, виходять за межі змісту та суті адмінправопорушення, вказаного у протоколі.

Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_7 дій, які заборонені відповідними Правилами, та настанням відповідних наслідків у виді матеріальної шкоди за обставин, зазначених в протоколі про адмінправопорушення.

Той факт, що 1.04.2024 р. ОСОБА_2 здійснила виклик працівників поліції та 7.04.2024 р. на ОСОБА_1 було складено протокол про адмінправопорушення не може бути достатнім доказом того, що дії, які вказані в протоколі про адмінправопорушення, були вчинені саме ОСОБА_1 внаслідок можливого порушення ним Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

Працівниками поліції не долучено до матеріалів справи довідки про розмір шкоди, завданої ОСОБА_2 .

Також, працівниками поліції не виконані вимоги ст. 265-5 КУпАП та не складено відповідний протокол про вилучення майна (тварини), що унеможливлює виконання судового рішення в частині конфіскації собак.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адмінправопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010 адмінвідповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адмінправопорушення.

Під час перегляду справи, апеляційний суд встановив, що викладені у протоколі про адмінправопорушення дії не відповідають диспозиції ст. 154 КУпАП, яка разом зі ст. 256 КУпАП вимагає від посадової особи, яка складає протокол, обов`язок чітко та зрозуміло сформулювати суть вчиненого правопорушення, тобто висунутого проти особи обвинувачення.

При вирішенні апеляційної скарги, згідно приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і практику ЄСПЛ як джерела права.

Так, згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14.02.2008 р. у справах «Кобець проти України» (п. 43), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6.12.1998 р., згідно якого доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 8.07.2020 р. у справі № 463/1352/ 16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, повинні тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції не звернув увагу на зміст протоколу про адмінправопорушення та відповідність обставин адмінправопорушення, вказаного у протоколі, положенням диспозиції ст. 154 КУпАП, не дав належну оцінку наявним у справі доказам, що призвело до помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адмінправопору-шення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адмінправопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Монастирищенського райсуду Черкаської обл. від 18.04.2024 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.