Справа № 125/2555/23
Провадження № 33/801/911/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Салдан Ю. О.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Іванцова Костянтина Валентиновича на постанову Барського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 21 грудня 2023 року о 19 год. 33 хв. на автодорозі Т-06-10 с. Журавлівка м. Бар, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки Opel Meriva, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан визначення алкогольного сп`яніння проходила на місці зупинки транспортного засобу через прилад Драгер «Alcotest» 6810, результат 2,20 проміле. Проходити огляд в КНП «Барська міська лікарня» відмовилася, погодилась з результатами на місці зупинки транспортного засобу. Таким чином порушила вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.

Не погодившись із вказаною постановою суду, адвокат Іванцов К. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що працівники поліції не мали законних підстав для спілкування із ОСОБА_1 , спровокували її на розмову, зміст якої суд першої інстанції використав як доказ доведення її вини.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведено належними та допустимими доказами. Працівники поліції не довели, що транспортний засіб рухався, зупинявся поліцією та взагалі знаходився на місці події та що саме ОСОБА_1 була водієм, оскільки на відеозаписі фігурує інша особа жіночої статі.

Поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 її права.

Долучений до матеріалів справи відеозапис розпочинається о 19 год. 39 хв., у той час, як у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 нібито керувала транспортним засобом о 19 год. 33 хв. Окрім того відеозапис не є суцільним.

Також, працівники поліції у порушення вимог закону не здійснили направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Іванцов К. В. апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави та надав відповідні пояснення.

Заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішній справ від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора має відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21 грудня 2023 року серії ААД №258993, 21 грудня року о 19:33 год. на автодорозі Т-06-10 с. Журавлівка м. Бар, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки Opel Meriva, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан визначення алкогольного сп`яніння проходила на місці зупинки транспортного засобу через прилад Драгер «Alcotest» 6810, результат 2,20 проміле. Проходити огляд в КНП «Барська міська лікарня» відмовилася, погодилась з результатами на місці зупинки транспортного засобу. Таким чином порушила вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП (а. с. 4).

Як видно із чеку приладу Alcotest 6810 (тест № 4966 від 21 грудня 2023 року) результат огляду ОСОБА_1 2,20 ‰ (а. с. 3).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння шкіряного покриву обличчя; поведінка, яка не відповідає обстановці) за допомогою приладу Alcotest 6810. Результат огляду позитивний 2,20 проміле. (а. с. 6).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 21 грудня 2023 року ОСОБА_1 була направлена на огляд до КНП «Барська міська лікарня». У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної поліції у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння шкіряного покриву обличчя; поведінка, яка не відповідає обстановці (а. с. 7).

До матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудної камери поліцейського.

На відеозаписі зафіксовано як 19 год. 39 хв. у службовому автомобілі працівник поліції запитує у ОСОБА_1 що вона вживала, на що та відповідає, що вживала пиво. Поліцейський запитує куди вона їде, ОСОБА_1 відповідає, що везе чоловіка, що привозив їй дрова, у Антонівку.

Поліцейський запитує чи відомо ОСОБА_1 , що керувати транспортним засобом у стані сп`яніння не можна, вона відповідає, що випила небагато.

О 19 год. 40 хв. поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння за допомогу «Драгеру». ОСОБА_1 запитує чи може відмовитись, поліцейський відповідає, що згідно закону може відмовитись. Роз`яснює, що за відмову буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 намагається зателефонувати.

О 19 год. 41 хв. поліцейський повторно пропонує пройти огляд на стан сп`яніння.

О 19 год. 43 хв. ОСОБА_1 погоджується на проходження огляду, декілька разів неповністю продуває «Драгер».

О 19 год. 46 хв. ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду, поліцейський знову роз`яснює, що за відмову буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. Запитує чи не бажає вона проїхати у лікарню для проходження медичного огляду. ОСОБА_1 відмовляється.

О 19 год. 47 хв. ОСОБА_1 погоджується пройти огляд, результат 2,20 проміле. Поліцейський запитує чи погоджується вона із результатами огляду, пропонує поїхати у лікувальний заклад. ОСОБА_1 відмовляється.

О 19 год. 49 хв. поліцейський припиняє відеофіксацію для складення адміністративних матеріалів.

О 20 год. 26 хв. поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 зі змістом складеного протоколу, повідомляє їй, що вона відсторонена від керування транспортним засобом. Від підпису у протоколі ОСОБА_1 відмовляється.

Відтак доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 є дієздатною особою, могла розуміти значення своїх дій, а тому твердження у апеляційній скарзі про те, що працівники поліції спровокували її на розмову, у якій вона підтвердила факт керування транспортним засобом та факт вживання алкоголю не заслуговують на увагу.

Долучений до справи відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки у сукупності із усіма наявними у матеріалах доказами є послідовним, достовірним та таким, що відображає обставини події у повному обсязі. Перерва на відеозаписі не впливає на повноту його змісту щодо встановлених обставин.

На відеозаписі не зафіксовано жодних заперечень ОСОБА_1 щодо факту керування саме нею транспортним засобом, навпаки вона особисто повідомляла поліцейським, що з якою метою керувала автомобілем та куди прямувала.

Незгоди із результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ОСОБА_1 не висловлювала, від повторного огляду у медичному закладі на неодноразові пропозиції поліцейського відмовилася.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було направлено до лікувального закладу з метою повторного проходження огляду на стан сп`яніння спростовується наявним у матеріалах справи відповідним направленням. Апеляційний суд зауважує, що Інструкцією не передбачено вручення такого направлення водієві, який підлягає огляду на стан сп`яніння, оскільки саме працівники поліції здійснюють доставку водія до закладу охорони здоров`я.

Апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду, що поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень (пункт 1 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення особою відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 21 грудня 2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення її до адміністративної відповідальності. Твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Іванцова Костянтина Валентиновича залишити без задоволення.

Постанову Барського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук