Справа № 461/8109/24 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/811/1601/24 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Кирчея Ю.Я. на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 24 жовтня 2024 року,

з участю правопорушника - ОСОБА_1 ,

захисника правопорушника - адвоката Кравчука П.І.,

представника митниці - Зирянова О.Ю.

в с т а н о в и в:

цією постановою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України - закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вилучений, згідно протоколу про порушення митних правил № 1076/20900/24 від 07 вересня 2024 року, товар - повернуто власнику для здійснення відповідних митних процедур.

Згідно постанови судді, відповідно до протоколу про порушення митних правил №1076/20900/24, 07 вересня 2024 року близько 18 год 0З хв. в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «зелений коридор» пункту пропуску "Шегині - Медика" митного поста "Мостиська" Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «MERCEDES SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому в якості водія слідував гр. України ОСОБА_1 , який своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню, або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

В ході здійснення митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню.

Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час огляду, в багажному відділенні, під коробками та валізами з особистими речима, було виявлено дві коробки, замотані в чорну поліетиленову плівку, в яких знаходились приховані від митного контролю товари, а саме фен т.м. Dyson без ознак використання - 1шт, та стайлер т.м. Dyson без ознак використання - 1 шт. Разом з тим, під коробками та валізами з особистими речима, було виявлено дві сумки з зав`язаними ручками, візуально наповнені продуктами. Після відкриття сумок та вивантаження продуктів, під останніми, на дні сумок було виявлено приховані від митного контролю товари, а саме: смартфони Iphone в асортименті т.м. «Apple» без ознак використання в заводському упакуванні в кількості 21 шт. та смартфони Iphone в асортименті т.м. «Apple» з ознаками використання кількості 17 шт. Доступ до виявлених товарів став можливий після повного вивантаження речей та валіз з багажного відділення транспортного засобу.

В апеляційній скарзі представник Львівської митниці Держмитслужби Кирчей Ю.Я. вважає висновок суду помилковим та необгрунтованим. Зазначає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України. Вважає, що суддею місцевого суду надано перевагу словам особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а не доказам наданих представниками митниці. Стверджує, що ОСОБА_1 свідомо хотів уникнути огляду транспортного засобу та ухилитися від сплати митних платежів, так як пересувався зеленим коридором, що своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню.

Просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України та накласти стягнення в межах санкції зазначеної статті. Стягнути з ОСОБА_1 суму витрат митниці за зберігання вилучених у нього товарів на складі митного органу у сумі визначеній митницею станом на день розгляду справи у суді першої інстанції.

Заслухавши виступ представника митниці Зирянова О.Ю. про задоволення апеляційної скарги, думку правопорушника ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кравчука П.І. про залишення постанови місцевого суду без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.ст. 486 МК України та 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, в тому числі і порушення митних правил, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Як вбачається зі ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності ст. 251 КУпАП, ч.1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 в суді першої інстанції були дотримані.

Так, згідно з протоколом про порушення митних правил №1076/20900/24 від 07 вересня 2024 року у провину ОСОБА_1 ставиться вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Частиною 1 статті 483 МК України передбачена адміністративна відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Тобто, основним безпосереднім об`єктом є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

У свою чергу, переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю може бути вчинено одним із способів, наведених у диспозиції ч.1 ст.483 МК України, зокрема: з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників); з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів; шляхом надання одним товарам вигляду інших; поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Отже, факт приховування товарів від митного контролю має принципове значення для правильного вирішення справи. Саме ці обставини підлягають доказуванню у даній справі, проте матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б безсумнівно встановлювали вказані факти, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається із протоколу про порушення митних правил та обставин даної справи, у даному провадженні встановлено, що під час огляду, в багажному відділенні під коробками та валізами з особистими речима було виявлено дві коробки замотані в чорну поліетиленову плівку, в яких знаходились приховані від митного контролю товари, а саме: фен т.м. Dyson без ознак використання - 1шт, та стайлер т.м. Dyson без ознак використання - 1 шт. Крім цього, під коробками та валізами з особистими речима, було виявлено дві сумки з зав`язаними ручками, візуально наповнені продуктами. Після відкриття сумок та вивантаження продуктів, під останніми, на дні сумок було виявлено приховані від митного контролю товари, а саме: смартфони Iphone в асортименті т.м. «Apple» без ознак використання в заводському упакуванні в кількості 21 шт. та смартфони Iphone в асортименті т.м. «Apple» з ознаками використання кількості 17 шт.

Доступ до товарів став можливий після повного вивантаження речей та валіз з багажного відділення транспортного засобу.

При цьому, місцевим судом вірно зазначено про те, що виявлені товари не розміщувались у конструктивних порожнинах транспортного засобу, не призначених для перевезення вантажу, такі не були розміщені в салоні транспортного засобу, тобто на місцях, передбачених для перевезення пасажирів. Окрім цього, доступ до товарів не ускладнювався необхідністю розбирання елементів салону чи багажного відділення, чи необхідністю відкриття технічних люків, призначених для обслуговування транспортного засобу.

Крім цього, суддя районного суду встановила, що товар знаходився у заводському упакуванні в коробках та сумках, маркування яких не вводило в оману, адже таке маркування було повністю відсутнє, та зовнішній вигляд коробок та сумок не давав підстав вважати, що їхній вміст складає будь-який конкретний товар, відмінний від виявленого.

Поряд з цим, як вбачається із долучених до протоколу фотоматеріалів, та зазначено суддею районного суду, такі не фіксують засобів або способів, які утруднюють виявлення товарів.

Відтак, на думку апеляційного суду, суддя місцевого суду, враховуючи вищенаведене, прийшла до обгрунтованого висновку про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, так як Галицькою митницею Держитслужби не надано жодних належних та допустимих доказів, які б стверджувати про вчинення ОСОБА_1 дій з відповідним умислом, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, належним чином мотивуваши це у своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

При цьому, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що для виявлення товару, автобус (його конструктивні елементи) не піддавався розбиранню, демонтажу тощо, також, у транспортному засобі не було виявлено тайників, а той факт, що доступ до товарів став можливий після вивантаження речей та валіз з багажного відділення транспортного засобу, а виявлені товари були поміщені у дві коробки, замотані в чорну поліетиленову плівку, та дві сумки з зав`язаними ручками, візуально наповнені продуктами, не може свідчити про те, що ОСОБА_1 намагався їх приховати, або стверджувати, що доступ до речей був утруднений.

Таким чином, під час розгляду даної справи, як в місцевому, так і в апеляційному суді, не здобуто та суду не надано достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Враховуючи наведене, а також принцип презумпції невинуватості, на думку апеляційного суду, обов`язок доказування обставин, викладених у протоколі покладається саме на митний орган. У той час, докази долучені митним органом на підтвердження вини ОСОБА_1 не доводять факту вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, перевіривши доводи апеляційної скарги і оцінивши надані сторонами по справі докази щодо доведеності вини ОСОБА_1 апеляційний суд вважає, що викладені у протоколі про порушення митних правил №1076/20900/24 обставини не знайшли свого підтвердження та спростовуються перевіреними місцевим судом доказами, які у своїй сукупності свідчать про безпідставність, необґрунтованість та необ`єктивність висновків митного органу.

Таким чином, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Кирчея Ю.Я. - залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2024 року, якою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України - закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.