Справа № 301/2146/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/500/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Данканича В. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 14.06.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 03 (три) доби.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 542692 від 13.06.2024 та постанови судді від 14.06.2024 вбачається, що 13.06.2024 приблизно о 15 год 30 хв по вул. Центральній, 14 у с. Брід Хустського району, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, а саме не припиняв правопорушення, не реагував на зауваження та зірвав з поліцейського нагрудну боді камеру і почав його штовхати ногою, хапав за форменний одяг та намагався піти з місця правопорушення, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Данканич В. В. просить постанову суду від 14.06.2024 скасувати та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що місцевий суд не врахував дані про особу правопорушника та обставини, що пом`якшують відповідальність, а також не навів мотивів про призначення ОСОБА_1 найбільш суворого за видом стягнення. Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, щиро розкаявся та шкодує про вчинене.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , його захисник-адвокат Данканич В. В. та потерпілий ОСОБА_3 , на розгляд справи щодо ОСОБА_1 у черговий раз не з`явилися, рухом справи не цікавилися, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 направлено відповідно до вимог законодавства на адресу, яка міститься у матеріалах справи, однак таке повернулося до апеляційного суду без вручення адресату, що свідчить про те, що останній не з`явився у поштове відділення для

-2-

отримання поштової кореспонденції. Указаний факт свідчить про те, що апеляційним судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим він вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Між тим, апеляційний суд бере до уваги те, що апеляційний розгляд справи вже відкладався 28.08.2024 у зв`язку з неявкою сторони захисту та потерпілого на розгляд справи, які, будучи належним чином повідомленими, не з`явилися на розгляд справи та не надали доказів у підтвердження поважності причин неявки.

Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Данканича В. В. та потерпілого ОСОБА_3 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 269, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, захисником не оспорюється доведеність вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та кваліфікація дій останнього.

Тому, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, висновки суду першої інстанції у цій частині не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими та обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на вимогах закону та наявних у матеріалах справи доказах, а саме: протоколах про адміністративне правопорушення та затримання від 13.06.2024, рапортах поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 13.06.2024, відеозаписі.

Між тим, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 у суді першої інстанції визнав вину в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

У зв`язку з чим, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, а саме щодо незаконності постанови в частині накладення адміністративного стягнення внаслідок суворості.

Доводи апеляційної скарги про пом`якшення ОСОБА_1 адміністративного стягення, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 34 цього ж Кодексу обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення визнаються :1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під

-3-

впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Згідно вимог до ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення визнаються :1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3) втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4) вчинення правопорушення групою осіб; 5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою.

Вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб

Дослідивши матеріали справи, у тому числі відеозапис з місця події, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_1 призначеного йому судом першої інстанції адміністративного стягнення.

Матеріалами справи встановлено, що під час вчинення адміністративного правопорушення у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст. 35 КУпАП є обставиною, яка обтяжує відповідальність.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що правопорушення вчинено відносно працівників поліції, які приїхали на виклик дружини ОСОБА_1 ОСОБА_6 , у зв`язку з вчиненням ОСОБА_7 домашнього насильства відносно неї.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 11.07.2024, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення 13.06.2024 двох епізодів домашнього насильства. Стороною захисту не надано жодних доказів, які б свідчили про скасування цього судового рішення.

Указані обставини безумовно свідчать про схильність ОСОБА_1 до вчинення адміністративних правопорушень.

Крім того, стороною захисту не надано жодних доказів, які б характеризували ОСОБА_1 за місцем проживання та інших даних про особу ОСОБА_1 , які б свідчили про те, що виправлення останнього є можливим шляхом застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді штрафу, про призначення якого ставиться питання в апеляційній скарзі.

Апеляційним судом встановлено, що характер та фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення, а також наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника, не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_1 менш суворого за видом адміністративного стягнення, ніж призначене йому судом першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що дії ОСОБА_1 полягали у вчиненні злісної непокори законній вимозі поліцейського, а саме ОСОБА_1 не припиняв правопорушення, не реагував на зауваження та зірвав з поліцейського нагрудну боді камеру і почав його штовхати ногою, хапав за форменний одяг та намагався піти з місця правопорушення, що є неприпустимим.

-4-

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 стягнення належним чином обґрунтованими та вмотивованими, у зв`язку з чим адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 03 (три) доби є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчиненням ним нових адміністративних правопорушень, а відтак і справедливим.

Саме таке адміністративне стягнення, на переконання апеляційного суду, сприятиме запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень, вихованню ОСОБА_1 у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, щиро розкаявся та шкодує про вчинене, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не впливають на вид та строк накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

З цих підстав, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення та не дають підстав для пом`якшення такого стягнення, апеляційний суд відхиляє і посилання захисника на те, що суд першої інстанції не врахував дані про особу правопорушника та обставини, що пом`якшують відповідальність, а також не навів мотивів про призначення ОСОБА_1 найбільш суворого за видом стягнення.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а подана адвокатом Данканичем І. І. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на вид та строк накладеного на ОСОБА_1 стягнення, задоволенню не підлягає.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Данканич І. І., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази у спростування висновків суду першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Данканича В. В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 14.06.2024 про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя