Дата документу 21.11.2024
Справа № 501/4664/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Яковця Є.О.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, який не працює, пенсіонер, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
З цих підстав щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР № 160632 від 28 жовтня 2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 ,якому були роз`яснені його права, передбачені ст. ст. 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в судовому засіданні повідомив, що українську мову розуміє, свою вину визнає та пояснив, що дійсно 28 жовтня 2024 року керував автомобілем ВАЗ у м. Чорноморську, на вулиці Віталія Шума його зупинили працівники поліції, від нього був запах алкоголю, але очі червоні від окулярів, пальці тремтіли, бо хворіє. Випив 150 г горілки 27 жовтня 2024 року вдень. Поліцейський йому запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі, але він відмовився. У протоколі невірно вказана дата його народження, вірно ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також повідомив, що має зарплату 6000 грн на місяць, тому просить розстрочити сплату штрафу на 10 місяців по 1700 грн щомісячно, оскільки інакше йому не буде на що жити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується наданими суду доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №160632 від 28 жовтня 2024 року, в якому зазначена суть правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки передбачені ст. 63 та ст. 268 КУпАП, пояснень ОСОБА_1 не надав;
- направленням на огляд до медичного закладу водія транспортного засобу від 28 жовтня 2024 року, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та зазначено про відмову ОСОБА_1 від огляду, та мається підпис ОСОБА_1 , справжність якого він підтвердив у судовому засіданні;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 28 жовтня 2024 року, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та зазначено про відмову ОСОБА_1 від огляду, та маються підписи ОСОБА_1 , справжність яких він підтвердив у судовому засіданні;
- довідкою про неможливість встановити наявність посвідчення водія у ОСОБА_1 ;
- витягом з бази МВС щодо ОСОБА_1 ;
- рапортом працівника поліції про надання дозволу на зняття та видачу відеозапису з портативного відеореєстратора;
- оптичним диском з відеозаписом на якому зафіксовані наступні обставини: працівник поліції встановлює особу ОСОБА_1 . Далі працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 положення ст. 63 Конституції України та право на захист. Після чого він повідомляє ОСОБА_1 , що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю, почервоніння очей, тремтіння пальців рук і запитує у ОСОБА_1 , чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням алкотестера Dr?ger або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовляється. Далі поліцейський роз`яснює водію, що відмова від огляду на стан сп`яніння є підставою для складення щодо нього протоколу за ст. 130 КУпАП, на що водій відповідає, що йому це зрозуміло. Після цього працівник поліції запрошує ОСОБА_1 пройти до службового автомобіля для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В автомобілі він роз`яснює ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції, складає протокол, та відсторонює ОСОБА_1 від керування транспортними засобами.
При вирішенні цієї справи, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований, зокрема, у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».
Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Оцінивши зазначені докази у їх сукупності та дослідивши обставини даної справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд вважає наявними підстави для застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами.
Щодо застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає таке.
Відповідно до довідки ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області згідно з даними бази ІПНП «ЦУНАМІ», встановити наявність отримання посвідчення водія ОСОБА_1 не надалось можливим.
У Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, ОП ККС ВС зазначила, що особі, яку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Об`єднана палата вважає, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1 КК, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
З огляду на викладене, суд вважає можливим застосувати до водія адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Зважаючи на невеликий розмір доходу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складні соціально-економічні обставини, що склалися в Україні у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 та розстрочити сплату штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення з порушника також підлягає стягненню судовий збір.
Оскільки суд накладає адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , то з нього також підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 30, 40-1, 130, 287, 285, 289 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти суд про сплату відповідної частини штрафу шляхом надання до суду документу про оплату до 19 числа відповідного місяця.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Постанова підлягає виконанню протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки, розстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки, розстрочки.

Суддя