ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/394/24 Справа № 701/328/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Калієвський І. Д. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Гребенюка С.А. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Гребенюка С.А. на постанову Маньківського райсуду Черкаської обл. від 11.06.2024 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1

в с. Дзензелівка Уманського р-ну Черкаської

обл., громадянина України, має середню ос-

віту, одруженого, не працює, проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 14.03.2024 р. о 23:18 год. в с. Дзензелівка по вул. Пушкіна Черкаській обл. Уманського р-ну ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Oktavia Tour, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, хибка хода) та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Гребенюк С.А. просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 не винним у вчиненні адмінправопорушення та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення у його діях. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на його думку, суд не звернув уваги на те, що протокол про адмінправопорушення складено без свідків та відео фіксації.

Направлення на огляд водія поліцейським не складалося, а його складання є обов`язковим, що свідчить про не виникнення у ОСОБА_1 обов`язку проходження огляду на стан сп`яніння.

Долучений до матеріалів відеозапис не містить відомостей про законні підстави для зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим у поліцейських виникла вимога про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння. Поліцейські не намагалися встановити факт керування транспортним засобом, не роз`яснювали прав, тощо. ОСОБА_1 взагалі не розумів яке правопорушення йому інкриміноване, від чого конкретно відмовляється, наслідків відмови, тощо. Відеозапис з реєстратора неповний, а тому, на думку захисника, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, захисника Гребенюка С.А., який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання був повідомлений належним чином шляхом SMS-повідомлення, крім того його інтереси в суді представляє адвокат Гребенюк С.А. Заяв або клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 суду не надавав, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 14.03.2024 р. о 23:18 год. в Черкаській обл., Уманського р-ну, в с. Дзензелівка по вул. Пушкіна ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Oktavia Tour, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, хибка хода), від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції дослідив матеріали справи, які надійшли від поліції та дійшов до висновку, що під час складання протоколу та проведення відео-запису скоєного ОСОБА_1 правопорушення, не було допущено порушень вимог нормативних актів.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних відео-камер, який був доданий до протоколу про адмінправопорушення працівниками поліції, апеляційний суд встановив, що патрульний автомобіль поліції з ввімкненими маяками доганяє автомобіль Skoda Octavia Tour та спецсигналом зупиняє його, із автомобіля вискакує водій та тікає, поліцейський його наздоганяє і вони разом повертаються до автомобіля. Поліцейські встановили, що водієм є ОСОБА_2 , документи він загубив коли тікав. Поліцейський пропонує пройти огляд ОСОБА_1 , оскільки вбачав у нього ознаки алкогольного сп`яніння, але увесь час останній намагається потихеньку відійти від поліцейського, втекти, тощо.

Вина в скоєнні ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 495286 від 14.03.2024 р., актом огляду на стан сп`яніння відповідно до якого останній відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці із застосуванням спецприладу Drager Alcotest 6810, в якому зазначено, що огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП «Маньківська БЛ», почервоніння обличчя, очей (а. пр. 4).

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог ст. 254 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги є непереконливими.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляції про наявність в матеріалах справи неповного відеозапису не є такими, що впливають на встановлення вини правопорушника, тому що обов`язок безперервного запису покладається на поліцейських відповідними нормативними актами тільки під час вчинення процесуальних дій. Закон не вимагає від уповноважених осіб долучення до матеріалів справи повного відеозапису, вони мають право на власний розсуд визначати необхідний обсяг доказів достатній для розгляду справи в суді.

Апеляційний суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 встановлені порушення п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд апеляційної інстанції розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки обставини, які викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не звільнять його від відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю із ротової порожнини, хибка хода, від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки або в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги 2.5 ПДР України та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для то-го, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння направили його для проведення огляду до КНП «Маньківська БЛ», але останній відмовився від відвідування лікарні для проходження огляду (а. пр. 5), тому цей довод апеляційної скарги є необґрунтований і безпідставний.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України, а тому, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником або його захисником суду апеляційної інстанції не надані.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Маньківського райсуду Черкаської обл. від 11.06.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.