Справа № 137/376/24
Провадження № 33/801/596/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Верещинська Я. С.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Захарченка Олександра Валерійовича на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 07 червня 2024 року,

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення №329/02-32-23-00 від 08 березня 2024 року вбачається, що 08 березня 2024 року головним державним інспектором ГУ ДПС у Вінницькій області Корніловою-Мак І.Ю. при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МП-Альфа» з питань оподаткування доходів отриманих нерезидентом AGROPROSPERIS 2 LIMITED (Республіка Кіпр), головний бухгалтер ТОВ «МП-Альфа» ОСОБА_1 вчинила порушення ведення податкового обліку, а саме, вимог п.103.2, п.103.3 ст.103, п.п.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України, в результаті чого знижено податок з доходів нерезидента із джерелом їх походження з України за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року, всього в сумі 10803281 грн, у тому числі по періодах: за 2017 рік у сумі 4908812 грн; за 2018 рік у сумі 2920727 грн; за 2019 рік у сумі 2973742 грн.

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 07 червня 2024 року визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 85 грн в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Захарченко О.В. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою не повне з`ясування усіх фактичних обставин справи. Просив скасувати постанову Літинського районного суду Вінницької області від 07 червня 2024 року, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП, закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП та на підставі ст.252 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності .

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

Частиною 1 ст. 163-1 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на момент розгляду справи судом закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

З протоколу про адміністративне правопорушення №329/02-32-23-00 від 08 березня 2024 року вбачається, що 08 березня 2024 року головним державним інспектором ГУ ДПС у Вінницькій області Корніловою-Мак І.Ю. при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МП-Альфа» з питань оподаткування доходів отриманих нерезидентом AGROPROSPERIS 2 LIMITED (Республіка Кіпр), головний бухгалтер ТОВ «МП-Альфа» ОСОБА_1 вчинила порушення ведення податкового обліку, а саме, вимог п.103.2, п.103.3 ст.103, п.п.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України, в результаті чого знижено податок з доходів нерезидента із джерелом їх походження з України за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року, всього в сумі 10803281 грн, у тому числі по періодах: за 2017 рік у сумі 4908812 грн; за 2018 рік у сумі 2920727 грн; за 2019 рік у сумі 2973742 грн.

З матеріалів справи вбачається, що події, які стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення мали місце у 2017, 2018 та 2019 роках, а саме заниження податку з доходів нерезидента з джерелом їх походження з України за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року.

Оскільки адміністративне правопорушення було вчинено в період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року, а адміністративне стягнення до ОСОБА_1 застосовано районним судом 07 червня 2024 року, апеляційний суд вважає, що на час ухвалення рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, строки для накладення адміністративного стягнення, визначені ч.2 ст. 38 КУпАП, закінчились.

Суддя залишив поза увагою, що статтею 202 ПК України встановленні строки звітних (податкових) періодів та відповідно до пункту 202.1 вказаної статті, звітним (податковим) періодом є один календарний місяць з урахуванням особливостей, передбачених підпунктами а, б пункту 202.1 статті 202 ПК України.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Пунктом 7 ч. 1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Аналогічна правова позиці висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11 липня 2018 року в справі № 308/8763/15-а (провадження № К/9901/12342/18).

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Подібна правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17.

За обставин даної справи триваючим правопорушення було в період з 2017 по 2019 рік. Саме в 2019 році правопорушення припинилося.

Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

З урахуванням того, що на час надходження адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 до суду та винесення судом першої інстанції постанови закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Таким чином, провадження у даній справі і не повинно було бути розпочатим, а відтак, не повинні були досліджуватися докази. Враховуючи, що провадження підлягає закриттю, правових підстав для аналізу доказів у справі немає, тому немає правового значення дослідження інших мотивів апеляційної скарги.

На підставі наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.38, ст.247, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Захарченка Олександра Валерійовича задовольнити частково.

Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 07 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун