Номер справи 220/1633/24
Номер провадження 3/220/839/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., розглянувши матеріали, що надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, штаб сержанта сержанта з матеріального забезпечення роти вогневої підтримки мотопіхотної о батальйону військової частини НОМЕР_2 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ДНКХ-2 № 6257 від 30.10.2024 року, під час проведення перевірки встановлено, що 30.10.2024 о 13:00 в АДРЕСА_1 молодший сержант ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, застосував гранату РГД-5, внаслідок чого отримав поранення голови старший солдат ОСОБА_3 . Попередній діагноз: вогнепальне осколкове сліпе поранення лобної ділянки справа. Стан здоров`я - задовільний. Відповідно до пояснення штаб-сержанта ОСОБА_1 встановлено, що 28.10.2024 в АДРЕСА_1 останній видав 8 гранат, а саме 4 одиниці Ф-1,4 одиниці РГД-5 молодшому сержанту ОСОБА_2 .

Оскільки штаб-сержант ОСОБА_1 відповідає згідно статутних обов`язків в мирний і воєнний час за облік та правильне зберігання стрілецької зброї, боєприпасів до неї, іншого майна роти, однак внаслідок недбалого ставлення до військової служби, 30.10.2024 не проконтролював здачу та правильне зберігання гранат, що призвело до порушення правил поводження з гранатою молодшим сержантом ОСОБА_2 , що в свою чергу призвело до травмування старшого солдата ОСОБА_3 приблизно о 13:00 в АДРЕСА_1 .

Таким чином, штаб-сержант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, а саме сержантом з матеріального забезпечення роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_3 , в супереч своїм статутним обов`язкам, передбачених статутом внутрішньої служби Збройних Сил України ст. 121, 122 не виконав свої обов`язки щодо за обліку та правильного зберігання стрілецької зброї, боєприпасів до неї, іншого майна роти, однак внаслідок недбалого ставлення до військової служби, 30.10.2024 не проконтролював здачу та правильне зберігання гранат, шо призвело до порушення правил поводження з гранатою молодшим сержантом ОСОБА_2 , що в свою чергу призвело до травмування старшого солдата ОСОБА_3 приблизно о 13:00 год. 30.10.2024 в АДРЕСА_1 .

З огляду на наведену, штаб-сержант ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-15 КУпАП (Недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, за допомогою смс-повідомлення на контактний номер телефону вказаний в протоколі, яке він отримав. Надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також з метою недопущення порушення строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КпАП України, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КпАП України).

Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 , оскільки він належно повідомлений про розгляд справи.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7).

Дослідивши матеріали, які надійшли до суду, суд приходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з таких підстав.

Виходячи з обставин, які зазначені в протоколі ДНКХ-2 № 6257 від 30.10.2024 р. ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме "недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, а саме: штаб-сержант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, а саме сержантом з матеріального забезпечення роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_3 , в супереч своїм статутним обов`язкам, передбачених статутом внутрішньої служби Збройних Сил України ст. 121, 122 не виконав свої обов`язки щодо обліку та правильного зберігання стрілецької зброї, боєприпасів до неї, іншого майна роти, однак внаслідок недбалого ставлення до військової служби, 30.10.2024 не проконтролював здачу та правильне зберігання гранат, що призвело до порушення правил поводження з гранатою молодшим сержантом ОСОБА_2 , що в свою чергу призвело до травмування старшого солдата ОСОБА_3 приблизно о 13:00 год. 30.10.2024 в АДРЕСА_1 .

Диспозиція ст. 172-15 КУпАП визначає склад правопорушення: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачено діяння визначене в ч. 1 цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

В примітках до статті 172-13 КУпАП наведено поняття "військові службові особи", під якими розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

До матеріалів справи долучено:

- копія військового квитка серії НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_1 , від 13.04.2023 року;

- письмові пояснення молодшого лейтенанта ОСОБА_4 ;

- письмові пояснення старшого солдата ОСОБА_3 ;

- письмові пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , згідно яких він пояснив, що 28.10.2024 в н.п. Комар, Донецької області він видав 8 гранат, а саме 4 одиниці Ф-1,4 одиниці РГД-5 молодшому сержанту ОСОБА_2 . 30.10.2024 в н.п. Комар, Донецької області приблизно 13:15 до нього підійшов старший солдат ОСОБА_3 з кровотечею в районі голови. Він запитав, що трапилось, та останній відповід, що молодший сержант ОСОБА_2 кинув гранату, мотивуючи тим, що хотів навчити як кидати гранату. ОСОБА_1 надав першу домедичну допомогу старшому солдату ОСОБА_3 , та повіз його до медиків. Стан здоров`я - задовільний. Молодший сержант ОСОБА_2 та старший солдат ОСОБА_3 в цей час перебували в стані алкогольного сп`яніння. Також до матеріалів справи долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, без номеру та дати, відносно ОСОБА_2 , згідно якого останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду проба позитивна 2,14%. Також долучено до акту роздруківка результату тестування алкотестера Алконт-М, за результатами тестування ОСОБА_2 ;

- фотографія чоловіка з пов`язкою на голові.

Інші докази до протоколу про адміністративне правопорушення не додані.

Оцінюючи надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд зазначає наступне.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950р., рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Згідно ст. 121 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Сержант із матеріального забезпечення роти (батареї), старшина роти (батареї) (далі - сержант із матеріального забезпечення (старшина) роти) в мирний і воєнний час відповідає за облік та правильне зберігання стрілецької зброї, боєприпасів до неї, іншого майна роти, зберігання особистих речей військовослужбовців у кімнаті для зберігання майна роти, стан пожежної безпеки приміщень роти і закріпленої за нею території, ведення ротного (корабельного) господарства.

Відповідно до ст. 122 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, сержант із матеріального забезпечення (старшина) роти зобов`язаний:

- знати тактику дій роти в різних видах бою, досконало знати і вміло володіти особистою зброєю;

- забезпечувати всіма необхідними матеріальними засобами заняття з бойової підготовки в роті;

- здійснювати всебічне забезпечення особового складу роти відповідно до вказівок командира роти, головного сержанта роти та заявок головних сержантів взводів;

- своєчасно одержувати і оглядати зброю, боєприпаси, спорядження та інші матеріальні засоби, що надходять до роти, стежити за їх наявністю, правильним зберіганням і експлуатацією, своєчасно передавати їх у ремонт;

- негайно доповідати командирові роти та головному сержантові роти про виявлені випадки нестачі, втрати чи несправності зброї, боєприпасів та інших матеріальних засобів;

- стежити за наявністю майна роти, щомісячно проводити звірку обліку військового майна роти з обліком служб військової частини та вести облік і звітність;

- забезпечувати всіма необхідними матеріальними засобами підрозділи роти під час підготовки та проведення занять (навчань), виконання завдань за призначенням;

- забезпечувати поповнення матеріальних засобів відповідно до вказівок командира роти, головного старшини роти та заявок головних сержантів взводів;

- забезпечувати харчуванням та питною водою особовий склад роти під час навчань, занять на полігонах та під час несення служби в добовому наряді, виконання завдань за призначенням;

- з дозволу командира роти або головного сержанта роти видавати боєприпаси особовому складу, а також особисто приймати і оглядати їх після повернення;

- забезпечувати особовий склад усім необхідним для прибирання приміщень роти і ділянки території, закріпленої за нею, та для проведення поточного ремонту майна роти;

- особисто водити роту до лазні, водити особисто або направляти військовослужбовців строкової військової служби до їдальні під командою одного з головних сержантів взводів (командирів відділень);

- забезпечувати всім необхідним, оглядати та відправляти під командою старшого робочі команди, призначені від роти;

- стежити за дотриманням правил опалення приміщень, справністю засобів пожежогасіння і дотриманням військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти правил пожежної безпеки;

- організовувати зберігання особистих речей військовослужбовців роти в кімнаті для зберігання майна роти, приймати за описом та зберігати гроші і цінні речі заарештованих військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу перед їх відправленням на гауптвахту.

Досліджені у судовому засіданні докази дозволяють зробити висновок, що до службових обов`язків штаб-сержанта ОСОБА_1 входять обов`язки щодо обліку та правильного зберігання стрілецької зброї, боєприпасів до неї, іншого майна роти, однак не входять обов`язки з контролю здачі та правильного зберігання гранат військовослужбовцями у їх розпоряддженні.

Згідно п. 4-5 розділу І Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, Забезпечення обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів є обов`язком командирів (керівників, начальників) структурних підрозділів, органів військового управління, військових частин (далі - командир військової частини). Командири батальйонів, рот, взводів та прирівняні до них особи (далі - командири підрозділів) повинні особисто перевіряти наявність і комплектність всієї стрілецької зброї та боєприпасів особового складу. Заступники командирів військових частин з озброєння, начальники служб ракетно-артилерійського озброєння (далі - РАО), начальники складів (сховищ) РАО (далі - відповідальні службові особи) повинні забезпечувати проведення в установленому порядку номерної перевірки стрілецької зброї, а також щорічної інвентаризації стрілецької зброї та боєприпасів. Приймання на роботу громадян або призначення військовослужбовців на посади, пов`язані з обліком і зберіганням стрілецької зброї, боєприпасів, здійснюється командирами військових частин тільки після вивчення морально-ділових якостей кандидатів з урахуванням інформації, отриманої від службових осіб військової контррозвідки Служби безпеки України (далі - СБУ) та територіальних органів Національної поліції України. Якщо у штаті військової частини не передбачені посади начальника служби РАО або начальника складу РАО (далі - відповідальні службові особи служби РАО), наказом командира військової частини призначаються особи, які відповідають за облік, зберігання і видачу стрілецької зброї та боєприпасів. Для них визначаються та затверджуються командиром військової частини функціональні обов`язки (посадові інструкції) відповідно до особливостей повсякденної діяльності військової частини. У структурних підрозділах та органах військового управління наказами відповідних керівників (начальників) про організацію службової діяльності на відповідний навчальний рік призначаються особи, які відповідають за облік, зберігання і видачу стрілецької зброї та боєприпасів у структурному підрозділі (органі військового управління).

Згідно п. 1, 2, розділу Х Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, видача стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям з польового артилерійського складу (далі - ПАС) військової частини, об`єднаного складу РАО (ПАС) угруповання (сектору) в районі ведення бойових дій, проведення операції Об`єднаних сил здійснюється службою РАО військової частини (угруповання, сектору) за накладними (додаток 7). Начальник складу РАО на підставі накладної здійснює видачу стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям. Військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі. У польових умовах, на привалах, блокпостах та опорних пунктах стрілецька зброя встановлюється в похідні мотузкові ставниці.

Відповідно до п. 3 розділу Х вищезазначеної Інструкції, під час розміщення в похідних наметах стрілецьку зброю дозволяється зберігати безпосередньо в наметах на підкладках, при цьому не допускається доторкання зброї до ґрунту та полотна намету. Під час розміщення в будівлях, інших пристосованих для проживання приміщеннях стрілецьку зброю дозволяється зберігати:

- поставленою стійко до стіни;

- підвішеною за ремені на цвяхах або складеною на полицях.

Зберігання стрілецької зброї навалом забороняється.

Місця, де зберігаються стрілецька зброя та боєприпаси, повинні постійно перебувати під охороною.

Охорона місць, де зберігаються стрілецька зброя та боєприпаси, здійснюється в загальній системі охорони блокпоста або опорного пункту.

Згідно п. 5 розділу Х Інструкції, у разі розміщення військових частин і підрозділів на блокпостах та опорних пунктах наказом командира військової частини, від якої призначено підрозділ, призначається старший блокпоста або опорного пункту, особа, що забезпечує облік стрілецької зброї і боєприпасів, та начальник пункту бойового постачання.

Проте, надані суду докази не відповідають вимогам достатності для встановлення факту недбалого ставлення військової службової особи ОСОБА_1 до військової служби 30.10.2024 р., оскільки суду не надано належних доказів покладання відповідних обов`язків на ОСОБА_1 як сержанта з матеріального забезпечення роти вогневої підтримки мотопіхотної о батальйону військової частини НОМЕР_2 , наказу на призначення його на цю посаду яка передбачає відповідні обов`язки.

Також, суду не надані докази про покладання обов`язків на ОСОБА_1 наказом командира військової частини, від якої призначено підрозділ, старшим блокпоста або опорного пункту, особою, що забезпечує облік стрілецької зброї і боєприпасів, або начальником пункту бойового постачання.

Крім того, не підтверджені належним чином (наказом. тощо) повноваження посадової особи на складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , у відповідності до ч. 1 ст. 255 КУпАП, що може бути самостійною підставою для закриття провадження по даній справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом встановлено відсутність суб`єкта правопорушення, як елементу складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.172-15, 221, 245, 247-249, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: О.А. Дурач