Справа № 308/5957/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Шкорки І.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2022 року,ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, ч.1 ст.130, ч.2 ст.123 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) на користь держави.

Відповідно до постанови суду, - 09 травня 2022 року, о 16 год. 50 хв., у м. Ужгороді по вул. Капушанська, буд. 111, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen з д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Шкорка І.М. вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що освідування його підзахисного проведено з суттєвими порушеннями, оскільки аналіз на дослідження біологічного матеріалу сечі ОСОБА_1 здавав у незапечатану пластмасову ємність. Жодного іншого огляду медичними працівниками не проводилось. Звертає увагу на те, що допитана місцевим судом лікарка, яка проводила освідування на запитання про проведення лабораторного дослідження, повідомила, що їй про цю обставину нічого не відомо, оскільки вона не направляла біологічний матеріал на дослідження. Крім того, допитаний та викликаний за ініціативою суду експерт серед іншого пояснив, що на експертизу була надана тільки одна ємність з біологічним зразком, замість двох. Зазначає, що відповідно до висновку №1149 від 11.07.2022 у біологічному матеріалі, який був відібраний 09.05.2022, під час освідування ОСОБА_1 наркотичних речовин не виявлено. Стверджує, що місцевий суд, всупереч закону, самостійно з власної ініціативи витребував Акт медичного огляду, тобто вдався до відшукування доказів винуватості особи. Вказаний документ, на переконання апелянта, не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки його зміст викликає сумніви. Апелянт стверджує, що місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про повторний виклик для надання пояснень лікарки, яка проводила освідування та призначення експертизи у іншому медичному закладі. Просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та захисник-адвокат Шкорка І.М. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового розгляду свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та захисника-адвоката Шкорки І.М., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція № 1452/735) ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав уважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 09 травня 2022 року, о 16 год. 50 хв., у м. Ужгороді по вул. Капушанська, буд. 111, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen з д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога 09.05.2022 о 18 год.00 хв. за адресою: м. Ужгород, вул. П. Комуни, 4А, висновок лікаря №244, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130КУпАП.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, така повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №366822 від 09.05.2022, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП як щодо змісту, так і щодо форми; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.05.2022 №244 з якого встановлено, що ОСОБА_1 09.05.2022 о 18 год. 00хв. (точний час проведення огляду) перебував в стані наркотичного сп`яніння; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5378749; показами поліцейської ОСОБА_2 , яка здійснювала оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, лікаря нарколога ОСОБА_3 , яка проводила медичний огляд ОСОБА_1 , відеозаписом з боді камери поліцейського на якому зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суд не бере до уваги висновок експерта №1149, отриманий за результатами проведеної судово-медичної токсикологічної експертизи ОСОБА_1 , оскільки як установлено зі змісту самого висновку та під час допиту судового експерта ОСОБА_4 , дослідження сечі на наявність канабіоїдів (речовин, які були виявлені під час проведення медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння 09.05.2022) не проводилось.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області Стеблюк М.А. була упереджена при направленні ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану сп`яніння, а також при складанні протоколу щодо останнього, і що в неї були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла у межах наданих їй повноважень, протокол нею складено згідно з вимогами «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України і МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Доводи апеляційної скарги про відсутність лабораторного підтвердження стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 та неналежність проведеного дослідження з допомогою швидкого тесту, апеляційний суд бере до уваги таке.

При розгляді результатів тестування сечі на вміст будь-яких наркотичних речовин, у разі отримання попередніх позитивних результатів, лікар керувалась клінічною картиною медичного огляду, що і підтвердила у судовому засіданні першої інстанції, а тому підстав для сумніву в достовірності проведеного тесту у апеляційного суду немає.

Діагноз лікаря, який внесено до акту медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем підготовлено висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, поставлено лікарем не тільки на підставі результатів тестування, але і на основі клінічної картини: поведінки водія, наявності ознак наркотичного сп`яніння, які вказували на стан наркотичного сп`яніння.

Як встановлено з досліджених доказів, зокрема, акту медичного огляду, пояснень лікаря, який проводив такий огляд, останній встановив зовнішній вигляд водія, оцінив поведінку, стан свідомості, орієнтування на місці, у часі та власній особистості мовну здатність, вегетативно-судинні реакції, дихання, пульс, артеріальний тиск, ністагм при погляді вбік, рухову сферу, міміку, ходу тощо. З метою уточнення речовин, що спричинили стан наркотичного сп`яніння було досліджено біологічне середовище (сеча) водія ОСОБА_1 , яке підтвердило вживання ОСОБА_1 наркотичних речовин - канабіоїдів (марихуани).

Отже, саме клінічні дані в поєднанні із результатом тесту дали можливість лікарю встановити відповідний діагноз.

При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин, які б ставили під сумнів результати тесту ОСОБА_1 на наркотичне сп`яніння, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився лікарем у закладі охорони здоров`я та жодних порушень порядку проведення такого огляду не виявлено.

Відповідно до пункту 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, висновок лікаря може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Між тим, стороною захисту не надано доказів оскарження ними висновку КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» № 244 від 09.05.2022 щодо результатів огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння.

Відтак, медичний огляд ОСОБА_1 щодо виявлення стану наркотичного сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, що свідчить про те, що висновок лікаря є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 , а тому, доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані й такі, що не знаходять свого підтвердження.

Тому, вказані доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки суперечать матеріалам справи, що дає обґрунтовані підстави вважати, що вони спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Щодо тверджень захисника в апеляційній скарзі про те, що місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про повторний виклик для надання пояснень лікарки, яка проводила освідування та призначення експертизи у іншому медичному закладі, апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар ОСОБА_3 при дачі пояснень у суді першої інстанції, користуючись актом огляду, який складався нею за результатами проведеного медичного огляду ОСОБА_1 пояснила суду, що під час проведення огляду у ОСОБА_1 було виявлено наступні ознаки наркотичного сп`яніння: міміка жвава, метушливий, напружений, зіниці очей звужені, зафіксовано ністагм при погляді в бік, координаційні проби позитивні (похитування в позі Ромберга). При огляді встановлено також блідість обличчя, ін`єкованість (почервоніння) склер очей, тиск 145/90 мм рт ст. Також було проведено тест на марихуану, який виявився позивним та підтвердив перебування особи в стані наркотичного сп`яніння. Висновок про перебування ОСОБА_1 зроблено за сукупністю обставин, а саме, результату проведеного огляду особи та проведеного тесту. Тому у суду першої інстанції не було підстав для повторного виклику зазначеного свідка в судове засідання.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог, установлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Апеляційний суд бере до уваги твердження захисника про те, що місцевий суд, всупереч закону, самостійно з власної ініціативи витребував Акт медичного огляду, тобто вдався до відшукування доказів винуватості особи. Однак вказані дії суду не свідчать про його упередженість чи порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). За сталою практикою ЄСПЛ суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Утім такі дії судді по витребуванню Акту медичного огляду, не суперечать завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, що визначені ст. 245 КупАП, та не спрямовані на самостійне відшукування доказів винуватості особи у вчиненні правопорушення. Тобто діагноз лікаря вноситься до акту медичного огляду на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок.

Відтак, медичний огляд ОСОБА_1 щодо виявлення стану наркотичного сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, що свідчить про те, що Акт медичного огляду є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 , а тому, доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані.

Інші доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Шкорки І.М. також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на оди рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни, навіть з урахуванням даних про його особу, не вбачається.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Шкорки І.М. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Шкорки І.М., в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага