Єдиний унікальний номер 741/1970/24
Провадження № 3/741/1131/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 21 жовтня 2024 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення (протокол серії ЕПР1 № 128997), передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця,

встановив:

17 вересня 2024 року до суду надійшов зазначений протокол про адміністративне правопорушення, суть якого зводиться до того, що 14 вересня 2024 року о 9 годині 14 хвилини на автомобільній дорозі м. Носівка - с. Яблунівка Ніжинського району Чернігівської області ОСОБА_1 керував автомобілем «AUDI S4 A4», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «ALCOTEST DRAGER 6820», результат тесту 0,22 проміле.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в яких просив розгляд справи проводити без його участі. Суть пояснень зводиться до того, що він ( ОСОБА_1 ) свою вину не визнає повністю, 14 вересня 2024 року він не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Він ( ОСОБА_1 ) вважає, що результат тесту у 0,22 проміле є технічною помилкою приладу «DRAGER» та не може свідчити про перебування його у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за наявними у справі доказами, оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відтак, по аналогії права, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення та на збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.

У цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність водіїв та/або інших осіб, які керували транспортними засобами, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Допустима норма вмісту алкоголю в крові водія в Україні становить 0,2 проміле.

Порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння встановлено ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, відповідно до яких огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

На відеозаписах, які додані працівниками поліції до матеріалів справи, зафіксовано, як поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . У ході спілкування та перевірки документів працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння посилаючись на наявну у них підозру. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння з використанням приладу «DRAGER», вибрав змінний мундштук та надав його працівнику поліції. Після продуття прилад показав результат 0,22 проміле. ОСОБА_1 не погоджувався з результатом, пояснював працівникам поліції, що алкоголь він вживав попереднього дня. Незважаючи на висловлену ОСОБА_1 незгоду з результатом тесту, працівники поліції не роз`яснили його право на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі з метою забезпечення достовірності результатів огляду, не запропонували та не забезпечили його доставку в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 7 розділу І та п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі незгоди водія з результатами медичного огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, чого по відношенню до ОСОБА_1 виконано не було.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції встановлено, що стан алкогольного сп`яніння у водія визначається після проведення тесту з використанням технічного засобу, якщо цифровий показник становить більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до технічних характеристик приладу «DRAGER ALKOTEST 6820», границі допустимої похибки під час експлуатування приладу в залежності від температури навколишнього повітря та концентрації етанолу можуть складати +/- 0,05 проміле або ж +/- 15 %.

Статтею 8 пунктом 5 Віденської Конвенції про дорожній рух від 8 листопада 1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25 квітня 1974 року, визначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом.

У всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 грамів чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Ураховуючи те, що зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не було виявлено та належним чином зафіксовано, що поліцейські після висловлення ОСОБА_1 незгоди з результатом тесту не роз`яснили йому право на проходження відповідного огляду в медичному закладі та не забезпечили його доставку до медичного закладу з метою забезпечення достовірності результатів огляду, суд визнає недопустимим доказом результат тестування на алкоголь за допомогою приладу «DRAGER», оскільки він добутий з порушенням вимог Інструкції.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що на підставі доказів, які долучені до протоколу, та доказів, які було отримано у судовому засіданні, неможливо встановити наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , тобто версія події, яка викладена у змісті протоколу про адміністративне правопорушення, особою, яка уповноважена на його складання, не доведена за допомогою належних та допустимих доказів перед судом поза будь-яким розумним сумнівом.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і його склад в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Киреєв