Провадження №: 3/755/5382/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2024 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, установила :

ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 13.08.2024 о 14-00 год. керуючи транспортним засобом «Мерседес», н.з. НОМЕР_1 (на момент ДТП стояли н.з. НОМЕР_2 ), по проспекту Л. Каденюка, в м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, при перестроюванні та зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод в русі іншим транспортним засобам, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Пежо», н.з. НОМЕР_3 , що призвело до завдання матеріальних збитків та порушення вимог п.п. 2.3б), 10.1 ПДР.

Вказаних висновків Суд дійшов дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих письмових заперечень стороною захисту особи, що притягається до адміністративної відповідальності, обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо його ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтями 251, 280 КпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, що притягається до адміністративної відповідальності будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених Правил не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 того ж Кодексу, належними та допустимими доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення, які складено у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 наведеного Кодексу та містять необхідні у них відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України (1); відомостями, що містяться у схемі ДТП, які кореспондуються з даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення (2); даних відображених у рапорті інспектора УПП, що в своїй сукупності кореспондуються з даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення (3); письмовими поясненнями портерпілого, котрі кореспондуються з даними протоколу (4).

Суд критично оцінює твердження сторони захисту, щодо невинуватості особи, що притягається до адміністративної відповідальності в ДТП, оскільки останніми не було надано до суду жодних доказів на підтвердження її невинуватості та їх заперечення своєї вини не базується на жодній позиції щодо порушення іншими учасниками ДТП Правил Дорожнього Руху, що могло бути причиною в настання ДТП.

З урахуванням всіх наявних в матеріалах справи доказів, позиція сторони захисту, не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, а всі доводи базуються на припущеннях та нічим не підтверджуються.

При вирішенні питання щодо накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, Суд враховує таке.

Відповідно до абз. 2 ст. 38 КпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

В цій ситуації вчинення правопорушення мало місце 13.08.2024.

Протоколи про адміністративні правопорушення сформовані 13.08.2024.

За указаним фактом відповідно до наявних у справі даних кримінальне провадження не розпочиналося, у порядку ст. 214 КПК України, а тому відсутні обставини, котрі дозволяли б обрахувати строк притягнення особи до адміністративної відповідальності від дати закриття кримінального провадження.

А тому є дійсним факт, що строки визначені ст. 38 КпАП минули, у той час, як п. 7) ст. 247 КУпАП імперативно визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За таких обставин, суд враховуючи той факт, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строки, передбачені ст. 38 КпАП, закінчилися, вважає за необхідне, на виконання імперативних вимог п. 7 ст. 247 КпАП, розпочате провадження у справі закрити.

В свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КпАП, не вбачає пістав для звернення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя постановила:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124, ст. 122-4 КпАП закрити на підставі п. 7) ст. 247 КпАП.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-294 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я Оксана БІРСА