Головуючий у суді першої інстанції: Скрипка О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №361/2439/24

провадження №33/824/4605/2024

30 жовтня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

за участю: представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Сімутіна Р.В., учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою захисником Сімутіним Романом Вікторовичем,на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з вказаною постановою,1 березня 2024 р. о 14 год. 30 хв. в м. Бровари по вул. Онікієнка, 2Б водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «КАМАЗ 5320» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в хворобливому стані та в стані стомлення, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Skoda Rapid» н.з. НОМЕР_2 , транспортним засобом «Chevrolet Lacetti» н.з. НОМЕР_3 та транспортним засобом «Mercedes-Benz» н.з. НОМЕР_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9Б ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням,захисник ОСОБА_2 - адвокат Сімутін Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що в матеріалах справи не міститься належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 свідомо керував транспортним засобом у хворобливому або у стані стомлення.

Фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відображає за якими саме ознаками було встановлено керування ОСОБА_2 транспортним засобом у хворобливому стані та у стані стомленості.

Також у складеному протоколі про адміністративне правопорушення викладено про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом одночасно як і в хворобливому, так і у стані стомлення, що є взаємовиключеними станами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши поясненнязахисника ОСОБА_2 адвоката Сімутіна Р.В., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Овчаренка І.С., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили у задоволенні апеляційної скарги відмови та постанову суду першої інстанції залишити в силі, суд приходить до таких висновків.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується його поясненнями, які він надав в судовому засіданні, поясненнями потерпілих, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №274989 від 01.03.2024 року, схемою місця ДТП, відео з камери вуличного спостереження, на якому зафіксовано момент зіткнення «КАМАЗ 5320» д.н.з. НОМЕР_1 з транспортним засобом «Skoda Rapid» н.з. НОМЕР_2 , транспортним засобом «Chevrolet Lacetti» н.з. НОМЕР_3 та транспортним засобом «Mercedes-Benz» н.з. НОМЕР_4 , а також іншими письмовими матеріалами справи.

Відповідно до пп. «б» п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Аналізуючи дорожню обстановку, яка склалася 1 березня 2024 року апеляційний суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_2 за загальними правилами повинен був керуватися вимогами п. 2.9 б Правил дорожнього руху України.

При цьому, в матеріалах справи відсутні вагомі докази на підтвердження того, що заважало ОСОБА_2 виконати вимоги пп. «б» п. 2.9 Правил дорожнього руху України та зупинити рух транспортного засобу, одразу, після виникнення підозр на наявність у нього хворобливого стану, що робило неможливим керування транспортним засобом. Не надано таких доказів адвокатом й в ході апеляційного розгляду справи.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що пошкоджені в результаті ДТП транспортні засоби знаходилися на вул.Радистів у м.Бровари, щонайменше в 40 метрах від перетину вул.Радистів з вул.Оникієнка, а той час як транспортний засіб «КАМАЗ» знаходився припаркованим вздовж узбіччя вул.Оникієнка. З відеозапису камери спостереження вбачається, що до зіткнення з транспортними засобами потерпілих, транспортний засіб «КАМАЗ» рухався по зустрічній для нього смузі руху, а після зіткнення перестроївся в праву смугу руху, перетнув пішохідний перехід, що перетинав вул.Радистів, повернув праворуч на головну дорогу по вул.Оникієнка, перетнув пішохідний перехід, що перетинав вул.Онікієнка, та зупинився на цій вулиці.

Хворобливий стан ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом «КАМАЗ» підтверджується довідкою КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» від 1 березня 2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 встановлено діагноз «інші та не уточнені судоми».

Зібрані у справі докази, які прийняті судом першої інстанції, дають підстави для висновку про те, що ОСОБА_2 допущено порушення пп. «б» п.2.9 Правил дорожнього руху, яка встановлює заборону водію керувати транспортним засобом у хворобливому стані.

Посилання ОСОБА_2 на те, що дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з раптовою втратою ним свідомості під час керування транспортним засобом «КАМАЗ» жодними належними та допустимими доказами не підтверджені.

З письмових пояснень потерпілих, даних в день ДТП та поданих до суду 1 липня 2024 року, а також з пояснень ОСОБА_1 , наданих в суді апеляційної інстанції, слідує, що в проміжок часу з моменту вчинення ДТП до прибуття на місце ДТП карети швидкої допомоги водій ОСОБА_2 перебував у свідомості, самостійно вийшов з автомобіля та якийсь час стояв біля нього, спілкуючись з потерпілими.

Суд першої інстанції визнав пояснення свідка ОСОБА_3 , який в якості пасажира перебував в автомобілі «КАМАЗ», неналежними доказами, оскільки твердження останнього про перебування ОСОБА_2 в непритомному стані є його суб`єктивною оцінкою, та не підтверджується жодними медичними документами.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що додані до матеріалів справи документи не вказують на перебування ОСОБА_2 в стані неосудності саме в момент скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи все наведене, апеляційний суд вважає доведеним адміністративне обвинувачення ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху України, зокрема в частині того, що він, рухаючись по дорозі, керував транспортним засобом «КАМАЗ 5320» д.н.з. НОМЕР_1 , в хворобливому стані та не впорався з керуванням та здійснив наїзд на припарковані транспортні засоби, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, чим порушив вимоги п. 2.9б Правил дорожнього руху України.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, а також в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 не надав.

Посилання захисника ОСОБА_2 на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення неправильно викладена об`єктивна сторона правопорушення, а саме не зазначено конкретно, в якому ж стані перебував ОСОБА_2 чи то в хворобливому, або у стані стомлення, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки зазначення в протоколі про перебування ОСОБА_2 в хворобливому стані та у стані стомлення не спростовує висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 п.2.9бПДР, про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на їх правильність

Протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог ст.ст. 254, 255, 256 КУпАП.

В ході апеляційного розгляду не встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б перешкодили або могли б перешкодити судді місцевого суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене,суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування в ході апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану захисником Сімутіним Романом Вікторовичем, залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна