ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2066/24 Справа № 202/4914/23 Суддя у 1-й інстанції - Маринін О. В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 та захисника Толпегіна А.В., апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.01.2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із оскаржуваною постановою суду першої інстанції, 07.01.2023 року 01 год. 50 хв. в м. Дніпро по вул. Дніпросталівська, 1, водій ОСОБА_1 керував авто Ford Transit, днз НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Згідно із висновком медичного огляду № 129 від 02.02.2023 року водій ОСОБА_1 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставина справи.

Акцентує увагу на тому, що справу було розглянуто однобічно, не досліджено всіх матеріалів, при цьому здійснено посилання лише на протокол та акт огляду як на докази винуватості.

Вказує, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння не місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, який показав результат 0,0%. В подальшому він проїхав до медичного закладу, де також результат вимірювання був 0,0%. Зазначає, що в матеріалах справі відсутній відеозапис з боді-камер працівників поліції під час зупинки транспортного засобу, огляду на місці та у медичному закладі.

Крім того вказує, що суд в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист.

Також зазначає, що працівниками поліції в порушення Інструкції від 09 листопада 2015 року 1452/735 не було дотримано процедуру проведення та направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння, не виконано послідовності передбачених дій, при цьому ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Вважає, що судом не надана належна оцінка матеріалам справи, які не містять доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки останній пояснює, що він не керував автомобілем у час, який зазначений у протоколі. Крім того, в матеріалах справи не міститься доказів порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, що слугували підставою для зупинки автомобіля чи висунення йому вимог для проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши адвоката Толпегіна А.В. та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу та акцентували увагу на тому, що матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 керував автомобілем у зазначений в протоколі час, також що його огляд у закладі охорони здоров`я проводився за збігом значно більше, ніж двох годин з моменту зупинки транспортного засобу, яка фактично мала місце до початку комендантської години; вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції враховує, що 05 січня 2024 року судовий розгляд було проведено без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при цьому даних про належне повідомлення останнього про день та час розгляду справи та/або направлення стороні захисту повного тексту судового рішення матеріали справи не містять. Враховуючи, що необізнаність про мотиви судового рішення, як і про сам факт його винесення, об`єктивно унеможливлювала своєчасне складання апеляційної скарги, з метою забезпечення стороні захисту доступу до правосуддя, вважаю за необхідне повити строк апеляційного оскарження.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що згідно із ст. ст. 245 КупАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 268 КупАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, вказані вимоги закону судом належним чином виконані не були. Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КупАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Під керуванням транспортним засобом належить розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, та фактичних обставинах.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його дії належить кваліфікувати як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні відеозаписи з боді-камер поліцейських на підтвердження факту керування транспортним засобом, якими було б зафіксовано факт зупинки автомобіля поліцейськими, або керування ним саме ОСОБА_1 , як відсутні і будь-які об`єктивні відомості про те, за яких обставин виникла необхідність у проведенні його медичного огляду у закладі охорони здоров`я. Також відсутні відомості про залучення свідків.

Єдиним доказом даної обставини є рапорт співробітника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення 28.02.2023 року, тобто майже через два місяці після події. Останній у даному випадку представляє сторону обвинувачення, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції викладені ним відомості, з урахуванням відсутності їх об`єктивного підтвердження іншими доказами, не вважає достатнім та безсумнівним підтвердженням обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, проходження ним огляду на стан сп`яніння на місці, направлення його до медичного закладу. Будь-які інші докази на підтвердження цих обставин, такі, як показання свідків, аудіо-та відеозаписи, письмові докази, зокрема чек вимірювання за допомогою спеціального приладу, що має функцію газоаналізатора, тощо в матеріалах справи відсутні.

Крім того, під час складання протоколу не було залучено свідків, які б об`єктивно могли спростувати чи підтвердити викладені обставини.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні достатні об`єктивні дані, які б підтверджували обставини керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом, проходження ним огляду на місці, направлення його для проходження огляду до медичного закладу.

Суд апеляційної інстанції додатково акцентує увагу на тому, що за правилами ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Положеннями ч. 2, ч. 4 ст. 266 КУпАП передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутній будь-який відеозапис, або відомості про залучення свідків, а також доводи апелянта про те, що транспортний засіб під його керуванням було зупинено не о 01:50 годин 07.01.2023 року, а значно раніше, до початку комендантської годин о 0:00 годин, а відтак при його огляді о 02:30 годин 07.01.2023 року було пропущено вказаний двогодинний строк, наявними доказами не спростовуються.

Так, окрім запису у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 28.02.2023 року на підставі невідомих первинних матеріалів, які у справі відсутні, співробітником поліції ОСОБА_2 , який не брав участь у огляді ОСОБА_1 , час зупинки транспортного засобу під керування цього водія о 01:50 годин 07.01.2023 року не має будь-якого підтвердження, зокрема він не зазначений у рапорті поліцейського Ремньова А. (а.с. 2). Крім того, як вказаний рапорт, так і інші матеріали справи не містять будь-яких відомостей про порушення водієм ОСОБА_1 комендантської години, що опосередковано підтверджує, що зупинка транспортного засобу під його керуванням мала місце до 0:00 годин 07.01.2023 року.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про порушення вимог ст. 266 КУпАП при огляді ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а відтак і про недійсність його результатів як доказів.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 294 КУпАП має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин вважаю за необхідне постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.01.2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця