Справа № 681/1137/24
Провадження 3/681/495/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2024 р. м.Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Горгулько Н.А.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділу поліцейської діяльності № 3 Шепетівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 237688 від 13.09.2024 (далі протокол), 11.09.2024 об 11 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 , мати ОСОБА_1 згідно ст. 150 Сімейного кодексу України ухилилася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків відносно своєї дитини ОСОБА_2 , 2012 року народження, а саме: в будинку у кімнатах брудно, валяється сміття, відсутні будь-які засоби гігієни для дитини, запаси їжі обмежені.

Такими діями, на думку автора протоколу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та завчасно. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Статтею 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік статей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 184 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за данною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Як вбачається з положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку з цим суд, на виконання вимог ст. 277 КУпАП, з дотриманням строків розгляду даної справи, здійснює судовий розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Тобто, обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Отже, саме ухилення батьків від батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, є підставою для встановленої законом відповідальності.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

До протоколу додані такі докази: акт обстеження умов проживання, затверджений начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Полонської міської ради ОТГ Шепетівського району Хмельницької області (а.с. 2-3), свідоцтво про народження, серії НОМЕР_1 , згідно даних якого батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 5), диск об`ємом 530 МБ, містить два файли (а.с. 6).

У даних протоколу зазначено, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання та життя своєї дитини. У даних акту обстеження умов проживання від 11.09.2024, яке здійснювалось на підставі наказу ССД № 94-ОД про проведення профілактичного заходу «Діти вулиці», зазначено, що умови проживання є незадовільними, у будинку брудно, відсутня кухня, немає холодильника, немає плити. Разом з тим, дівчинка має окрему кімнату, але з мінімальним набором меблів. Одяг та взуття також в обмеженій кількості.

Крім того, у акті обстеження умов проживання вказано, що за місцем проживання сім`я характеризується негативно у зв`язку з тим, що вживають алкогольні напої, ведуть розпутний спосіб життя. Проте, з даних відеозапису, а саме ні з розмови, ані з поведінки матері ОСОБА_1 не вбачається, що остання перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, у помешканні знаходилась дочка ОСОБА_5 , яка показала на шафу, де знаходиться її одяг, на думку автора протоколу, у мінімальній кількості. Також зазначене у змісті акта обстеження умов проживання щодо того, що мати ОСОБА_1 веде розпутний спосіб життя, не підтверджується доказами, наприклад, письмовим пояснення свідків, селищного голови, на підставі чого такі відомості внесені до ату обстеження умов проживання. Щодо відсутності холодильника, з даних відеозапису, що долучений як дозак, встановлено, що ОСОБА_1 відповіла, що вони готують їсти щодня свіже, дійсно варять їсти на вулиці, оскільки у квартирі кухні немає. Таким чином, не зазначено жодних обставин, що дитині якимось чином загрожувала небезпека, не вказано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо виховання дочки ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Виходячи з презумпції невинуватості, вина обвинуваченої особи має бути доведена на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, одержаних (зібраних, складених) в порядку та спосіб, що установлений законами України, які в своєму системному взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010 (п.4.1) встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до частини першої статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення та додатків до нього викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), при цьому, Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги, що винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а суд не має права перебирати на себе функції обвинувача, збирати докази самостійно, а тому приходить до висновку, що на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись наведеним, п.1 ч.1 ст.247, ст. 252, ст.ст.279, 280, 283, п. 3 ст. 284 КУпАП суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Н.А.Горгулько