Справа № 754/9445/24 суддя в І-й інстанції Скляренко У.В.
Провадження № 33/824/4701/2024 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 листопада 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Приходька Павла Володимировича на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21 червня 2024 року серії ААД № 460208, 10 червня 2024 року о 08 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Драйзера 9, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ЗАЗ Daewoo» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість ходи, неприродна блідість обличчя. Згідно протоколу медичного огляду № 003079 водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «А» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000.00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Приходько П.В.подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Приходько П.В.вказує, що працівник поліції склав протокол за керування автотранспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, однак із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 на всіх етапах справи заявляв, що жодного разу не вживав ніяких наркотичних/психостимулюючих препаратів і не міг бути під їх дією під час зупинки, вважає результати дослідження або помилковими, або умисно викревленими. При цьому, судом першої інстанції відхилено клопотання про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат Приходько П.В. просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та вказує, що постановою Київського апеляційного суду, подана ним апеляційна скарга на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року у справі № 754/9445/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУПАП була повернута у зв`язку з відсутністю у справі витягу з договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 , в якому зазначено повноваження або обмеження прав захисника. Враховуючи, що договір з гр. ОСОБА_1 укладено ще 22 липня 2024 року, повноваження захисника у суді першої інстанції під сумнів не ставились, а також те, що ордер про надання правничої допомоги містить позначку, що повноваження адвоката не обмежуються, вважає, що строк на подачу апеляційної скарги пропущений з поважних причин.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи адвоката Приходька П.В. щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 31 липня 2024 року. Апеляційна скарга на неї направлена засобами поштового зв`язку 13 вересня 2024 року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Разом із тим з матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційну скаргу було направлено засобами поштового зв`язку 10 серпня 2024 року, тобто в межах визначеного законом строку на апеляційне оскарження.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2024 року апеляційну скаргу Приходька Павла Володимировича , який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП повернуто особі, яка її подала.

Зазначена постанова Київського апеляційного суду мотивована тим, що до ордеру на надання правової допомоги адвокатом Приходько П.В. не було додано витягу з договору, в якому зазначено його повноваження або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, засвідченого підписами сторін. Матеріали справи такого витягу також не містять. Вказані обставини були процесуальною перешкодою для подальшого розгляду справи та унеможливлювали прийняття апеляційної скарги до провадження апеляційного суду.

13 вересня 2024 року захисник Приходько П.В. засобами поштового зв`язку повторно направив апеляційну скаргу, в якій просить постанову Деснянського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, право особи на апеляційне оскарження судового рішення має бути забезпечене шляхом поновлення пропущеного з поважних причин строку.

Заслухавши пояснення захисника Приходька П.В., перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що узгоджується з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 003079 від 15 червня 2024 року. Огляд ОСОБА_1 був проведений лікарем КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» ОСОБА_3 . За результатами проведення огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного (стимулятори амфетамін) сп`яніння.

Заперечуючи свою вину у вчиненні даного правопорушення, ОСОБА_1 вказує, що жодного разу не вживав ніяких наркотичних/психостимулюючих препаратів і не міг бути під їх дією під час зупинки.

Разом з тим, такі доводи апеляційної скарги ніяким чином не спростовують наявний у справі висновок лікаря-нарколога, щодо перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння.

В суді апеляційної інстанції захисником ставився під сумнів висновок КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 15 червня 2024 року, у зв`язку з чим постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року призначено судово-медичну токсикологічну експертизу, виконання якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.

У той же час, 09 жовтня 2024 року на адресу суду надійшов лист від КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» про те, що у зв`язку із закінченням встановленого 90-денного терміну зберігання, вміст другої ємкості з біологічним середовищем (сечею), відібраним 10 червня 2024 року у ОСОБА_1 , був утилізований 11 вересня 2024 року.

Отже, як було вказано вище, висновок КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», щодо перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння не спростовано, а відтак доводи апеляційної скарги в частині не вживання ОСОБА_1 будь-яких наркотичних засобів і не керуванням ним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння є не обґрунтованими.

Посилання захисника ОСОБА_1 адвоката Приходька П.В. в апеляційній скарзі на безпідставність зупинки його підзахисного працівниками поліції, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновок місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд враховує, що наведені посилання не знаходяться у причинному зв`язку із діями ОСОБА_1 , які виразились в керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Вказані доводи ніяким чином не впливають на доведеність його вини, оскільки наявність чи відсутність підстав до зупинки транспортного засобу не спростовує факту керування автомобілем в стані наркотичного сп`яніння.

Апеляційна скарга не містить інших доводів, які б вказували на незаконність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Крім того, у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи зазначене, місцевим судом було прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованих мотивів прийнятого рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 , адвокату Приходько Павлу Володимировичу строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Приходька Павла Володимировича залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв