КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/8249/24 Головуючий у І інстанції Єсауленко М.В.
Провадження № 33/824/4127/2024 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Іванюка Олександра Олександровича на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2024року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2024року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Іванюк О.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, порушення приписів статті 268 КУпАП, просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2024року скасувати, провадження у даній справі закрити, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив як доказ письмові і усні пояснення водія ОСОБА_1 , які ним були надані при складанні адміністративного матеріалу на місці події та у залі судового засідання, де він зазначав, що причиною ДТП стало саме недотримання ПДР водієм мотоцикла «КТМ 390 Duke», н.з. НОМЕР_1 , так як ОСОБА_1 , рухався у своїй смузі руху, після того, як на дозволяючий сигнал світлофору з вул. Ділова на вул. Антоновича продовжив рух далі.

Крім того, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки висновку автотехнічної експертизи № СЕ-19/111 -24/31311 -ІТ від 03 червня 2024 року, якою встановлено, що в діях водія мотоцикла «КТМ 390 Duke», н.з. НОМЕР_1 , вбачаються невідповідності вимогам п. 16.5 ПДР, які з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Іванюк О.О. вказує на то, що надані в судовому засіданні ілюстративні фотознімки велосипеда «E-Bike», які вказують що пошкодження на ньому фактично відсутні, тобто відсутнє контактування із іншими транспортними засобами, не були дослідженні судом.

Крім того, судом першої інстанції не узято до пояснення водія мотоцикла «КТМ 390 Duke», н.з. НОМЕР_1 , який вказав, що, виявивши велосипедиста попереду себе, прийняв міри до «покладення» мотоцикла на проїжджу частину, з метою уникнення зіткнення із велосипедистом.

Звертає увагу також на те, що судом не враховано ряд грубих порушень, допущених при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема: у схемі дорожньо-транспортної пригоди не зафіксовано будь-яку слідові інформацію, що містилась на місці події, яка відображена на фотознімках з місця ДТП, не розмічено схему до протоколу, не вказано відповідну дорожню обстановку.

Також, не було досліджено та фотознімки велосипеда «E-Bike».

Сторона захисту вважає, що вирішуючи питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_1 , суд мав би виходити із засад презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції Українита поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Від представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Подолянко Т.В. надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2024року залишити без змін.

В обґрунтування заперечень зазначає, що суд першої інстанції при постановлені оскаржуваної постанови повно, всебічно та об`єктивно встановив обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, але не виключно, надав належну оцінку показанням, поясненням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які останній неодноразово змінював, протоколу про адміністративне правопорушення, схемі дорожньо-транспортної пригоди.

Вказує на те, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги висновок експерта КНДЕКЦ № СЕ-19/111-24/31311-ІТ від 03 червня 2024 року, оскільки він не ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляду експертом всіх обставин справи в їх сукупності.

Зокрема, експертом здійснено дослідження відповідності дій велосипедиста ОСОБА_1 на предмет їх відповідності вимогам п. 8.7.3 (в) ПДР, при тому, що згідно наданого у його розпорядження протоколу про адміністративне правопорушення йому інкримінувалося порушення вимог п. 2.3 (б), 10.1, 13.1 ПДР України, висновки експерта ґрунтуються лише на поясненнях ОСОБА_1 наданих захиснику - адвокату Іванюку О.О., вбачається перекручування експертом пояснень водія мотоцикла.

Крім того, з висновку експерта взагалі не вбачається, що водій велосипеда змінював смуги, незрозуміло, як велосипедист опинився в третій смузі руху за «близько 30 метрів» від перехрестя, а вказана обставина як раз підтверджує, що велосипедист після виїзду з вул. Ділова на перехрестя з вул. Антоновича повернув ліворуч і далі здійснив перестроювання з першої смуги через 5 (п`ять) смуг в крайню праву смугу для руху громадського транспорту.

На думку адвоката Подолянко Т.В., суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушень п. . 2.3 (б), 10.1 ПДР України, що полягає у тому, що він при зміні напрямку руху, зокрема перестроюванні по смугах руху праворуч, не впевнився у безпечності та не надав перевагу у русі транспортному засобу, який рухався у попутному напрямку та до обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за ознаками порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Іванюк О.О. підтримали її доводи та просили скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2024року, провадження у даній справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник потерпілої особи ОСОБА_2 - адвокат Подолянко Т.В. в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2024року залишити без змін.

Вислухавши осіб, що з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, поданих іншим учасником справи заперечень, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.

Так, судом першої інстанції встановлено з даних схеми місця ДТП, що дорожньо-транспортна пригода сталася 05.04.2024 о 21 год 10 хв. на вул. Антоновича, 56 у м. Києві, за участю велосипедиста ОСОБА_1 та водія мотоциклу «КТМ 390 Duke», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Схемою вищезазначеної пригоди визначено місця розташувань транспортних засобів після скоєння пригоди, із зазначенням відповідних вимірів і місць зіткнення автомобілів (а.с. 3).

За наслідками дослідження схеми ДТП встановлено, що до зіткнення мотоцикл «КТМ 390 Duke», н.з. НОМЕР_1 рухався у третій смузі вул. Антоновича у м. Києві, велосипед «E-Bike» рухався по вул. Діловій у напрямку перехрестя вул. Антоновича та виїхавши на вул. Антоновича пересік траєкторію руху шостої, п`ятої та четвертої смуги, після чого зайняв третю смугу руху. Зіткнення між велосипедом «E-Bike» та мотоциклом «КТМ 390 Duke» відбулося у межах третьої смуги.

З опису механічних пошкоджень транспортних засобів встановлено, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди мотоцикл «КТМ 390 Duke» отримав внутрішні механічні пошкодження та пошкодження кузова, велосипед «E-Bike» отримав пошкодження лакофарбового покриття.

Напрямок руху транспортних засобів перед зіткненням, місце зіткнення та їх розташування після дорожньо-транспортної пригоди, а також пояснення самого ОСОБА_1 свідчить про те, що при зміні напрямку руху - повороті ліворуч на перехрестя, останній виїхавши на вул. Антоновича не впевнився у безпечності подальшої зміни напрямку руху - перестроюванні у третю смугу.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що велосипедисту ОСОБА_1 у даній дорожній ситуації слід було керуватися вимогами п 2.3 (б), 10.1 ПДР України, яких він не дотримався, оскілки при зміні напрямку руху, зокрема перестроюванні по смугах праворуч, не впевнився у безпечності та не надав перевагу у русі транспортному засобу, який рухався у попутному напрямку. Таке порушення знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Апеляційний суд з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Правила дорожнього руху, які діють в Україні, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами і доповненнями.

Згідно з п. 1.1 цих Правил відповідно до Закону України "Про дорожній рух" вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

За приписами Правил дорожнього руху водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

транспортним засобом - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

велосипед - це транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.

Так, пунктом 2.3 (б) ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Під початком руху слід розуміти момент, коли транспортний засіб рушає з місця, незалежно від напрямку руху. При цьому, у даному випадку, увесь обсяг відповідальності за безпечність руху покладається саме на водія, який розпочинає рух, перестроювання або змінює напрямок за безпеку дорожнього руху від початку і до закінчення маневру. При цьому не слід розраховувати на дії інших водіїв щодо попередження можливих наслідків у результаті виникнення небезпечних ситуацій.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого положеннями статті 124 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги в якості доказів:

- дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 856621 від 05 квітня 2024 року, який складено уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, та в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

- схемою місця ДТП від 05 квітня 2024 року, яка підписана учасниками без зауваження і на якій зафіксовано напрямок руху, кінцеве розташування транспортних засобів, місце їх зіткнень, а також пошкодження транспортних засобів;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких останній вказав, що він керуючи велосипедом «E-Bike» в м. Києві по вул. Антоновича перетинав полосу і ззаду в нього в`їхав мотоцикл;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , з яких вбачається, що він керуючи мотоциклом «КТМ 390 Duke», н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Антоновича, почав рух після ввімкнення зеленого сигналу світлофора в середній смузі руху, проїхав перехрестя та побачив велосипедиста, що рухався поперек напрямку руху не дивився навколо, намагався уникнути зіткнення, проте не вдалося ухилитись, після контакту впав на проїжджу частину.

Проаналізувавши докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, районний суд вірно прийшов до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена повністю.

Нових доказів для спростування вини саме ОСОБА_1 у даному ДТП, стороною захисту не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на невизнання ОСОБА_1 вини під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд критично оцінює, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 856621 від 05 квітня 2024 року останній підписав без зауважень, а в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», ОСОБА_1 написав - визнаю.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він здійснював лівий поворот з вул. Ділової в бік вул. Антоновича, на дозволяючий зелений сигнал світлофора, та не повинен був контролювати рух транспортних засобів, які рухались позаду велосипеда, оскільки він закінчував маневр, розпочатий на зелений сигнал світлофора, апеляційний суд критично оцінює з огляду на таке.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

П. 1.10 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасник дорожнього руху -особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Відповідно до приписів п. п. 1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.

Відповідно до п. 10.4 Правил дорожнього руху України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Відповідно до п.11.1 Правил дорожнього руху кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку pyxy, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Відповідно до пункту 10.1. Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що проїзна частина по вул. Антоновича, де сталась ДТП, має шість смуг в одному напрямку.

Згідно ПДР ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Діловій та маючи намір повернути ліворуч на вул. Антоновича, дотримуючись вимог ПДР мав би при здійсненні повороту зайняти крайню ліву смугу (6), а вже потім, керуючись п. 10.1.ПДР здійснювати перестроювання в інші смуги руху.

Однак, під час судового засідання ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Іванюк О.О. стверджували, що ОСОБА_1 повернув відразу на третю смугу руху, де і відбулося зіткнення мотоцикла «КТМ 390 Duke», н.з. НОМЕР_1 , та велосипеда «E-Bike».

Відображені у схемі місця ДТП пошкодження транспортних засобів підтверджують показання ОСОБА_2 про те, що він, уникаючи зіткнення з велосипедом «E-Bike», змістився праворуч та здійснив дотичне зіткнення з велосипедом.

Крім того, зі схеми місця ДТП вбачається, що зіткнення відбулося саме в тій смузі руху, по якій рухався мотоцикл «КТМ 390 Duke», н.з. НОМЕР_1 .

Доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Іванюка О.О., наведені ним у суді апеляційної інстанції, про те що не було контактування транспортних засобів учасників ДТП, спростовуються наданими пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одразу після ДТП.

Апеляційний суд також критично оцінює пояснення ОСОБА_1 про те, що він здійснював маневр повороту ліворуч на зелений сигнал світлофора, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначеної обставини.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив висновок експерта КНДЕКЦ № СЕ-19/111-24/31311-ІТ від 03 червня 2024 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як правильно встановив суд першої інстанції, даний експертний висновок не може бути врахований судом, оскільки експертом здійснено дослідження, на предмет відповідності дій велосипедиста ОСОБА_1 вимогам п. 8.7.3 (в) ПДР, при тому, що згідно наданого у його розпорядження протоколу про адміністративне правопорушення йому інкримінувалося порушення вимог п. 2.3 (б), 10.1, 13.1 ПДР України. Дане питання експертом не досліджувалося. Більш того, висновок експерта ґрунтується лише на поясненнях ОСОБА_1 у розрізі того, на який сигнал світлофору він завершував маневр проїзду перехрестя. Між тим, предметом розгляду у даній справі, згідно протоколу про адміністративне правопорушення є недотримання ОСОБА_1 вимог ПДР України при зміні напрямку руху - перестроювання по смугах.

З чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Істотних порушень закону, які б слугували підставою для скасування рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Отже, висновок суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - є правильним і при розгляді справи суддею місцевого суду були повно, всебічно та об`єктивно з`ясовані всі обставини справи та дана їм належна оцінка, а тому доводи та підстави, за яких скаржник просить скасувати постанову судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Іванюка О.О. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Іванюка Олександра Олександровича залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2024року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній