ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2024 Справа №607/22004/24 Провадження №3/607/9177/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №325885 від 30 вересня 2024 року вбачається, що: « ОСОБА_1 30 вересня 2024 року о 04 год. 05 хв. в м.Тернопіль, проспект Злуки, 8, біля під`їзду житлового будинку та в місці скупчення людей, виражався нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, вибив з рук працівників поліції службовий планшет, чим порушив громадський порядок та спокій громадян та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.»

ОСОБА_1 в судовому засіданні вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що відомості зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, правопорушення зазначеного у протоколі він не вчиняв. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази підтверджуючі його вину у вчиненні зазначеного у протоколі адміністративного правопорушення.

Суд, ознайомившись з матеріалами адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілого, дослідивши наявні в матеріалах справи докази прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 173 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Так, суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв вини, явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву, не може бути дрібного хуліганства. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Таким чином, дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак дрібного хуліганства в діях ОСОБА_1 , які би охоплювалися диспозицією ст. 173 КУпАП, у звязку з чим суд приходить до переконання, що будь-яких доказів того, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на порушення громадського порядку і спокою громадян, у матеріалах справи відсутні. Зокрема, дані про будь-яких свідків, які могли бути очевидцями даного правопорушення, у протоколі не зазначені. Будь які заяви чи пояснення громадян з цього приводу в матеріалах справи також відсутні.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , до матеріалів справи долучено: відеозапис, що міститься на оптичному носію інформації DVD-R диску, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3162762 від 30 вересня 2024 року; копію постанови серії КГА №1570381 від 30 вересня 2024 року; витяг з ІПНП України від 30 вересня 2024 року; рапорт поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області Солонецького С. від 30 вересня 2024 року.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення (ст. 173 КУпАП) є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони, парки, сквери, дитячі майданчики, зупинки громадського транспорту, ліфти, державні установи, медичні установи та інше, до яких відкритий доступ громадян або ж відкриті території, де є скупчення людей.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою перебуваючи у громадському місці - місці скупчення людей. З дослідженого судом відеозапису вбачається, що між ОСОБА_1 та працівниками поліції відбувся конфлікт. Разом з тим, не кожен конфлікт є дрібним хуліганством. Крім того, на відеозаписі не зафіксовано, що конфлікт відбувається у місці скупчення людей, іншому громадському місці.

Долучений до матеріалів справи рапорт поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області Солонецького С. від 30 вересня 2024 року, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може бути взятий судом до уваги в якості доказу, оскільки працівник поліції в даному випадку є заінтересованою особою.

Також суд критично оцінює долучені до протоколу копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3162762 від 30 вересня 2024 року та копію постанови серії КГА №1570381 від 30 вересня 2024 року, оскільки вказані постанови не містять відомостей, які би свідчили про вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факти викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та зазначив, що він не мав наміру проявити неповагу до існуючих правил та норм поведінки у суспільстві, які були б спрямовані на порушення громадського порядку.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на його користь.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З врахуванням наведеного, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що матеріалами справи поза розумним сумнівом не доводиться наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 156, 247, 268, 277, 287 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня отримання постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяТ. Я. Багрій