ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
04 липня 2024 рокуСправа №: 695/1542/24
Номер провадження 3/695/1061/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Золотоніського РВП ГУНП Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2024 року о 09 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 , на автодорозі Золотоноша Черкаси Сміла Умань, керував автомобілем BMW Х 5, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому встановлені без дозволу Державтоінспекції попереджувальні світлові сигнальні пристрої, а саме: встановлені проблискові маячки синього та червоного кольору.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 32.1.е ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що відповідальність передбачена ст. 122-5 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не не з`явився, про місце, день та час розгляду адміністративної справи був повідомлений належним чином шляхом направлення смс-повідомлення.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, судом вживались належні заходи для повідомлення ОСОБА_1 про дату, місце і час розгляду справи.

Згідно зі ст.268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи ст.122-5 КУпАП, а також з урахуванням принципу судочинства, зазначеного в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У судове засідання представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Сененко К.В. не з`явилася, на адресу суду направила письмові пояснення, в яких зазначила, що ОСОБА_1 вину не визнає, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що пристрої є світловими пристроями, що мають змінну частоту світлових імпульсів та які дозволяється встановлювати тільки на оперативні або спеціальні транспортні засоби, та що вони є у робочому стані і придатні до використання. Також в матеріалах справи відсутні будь-які дані про наявність і місце розташування спеціальних світлових пристроїв на автомобілі та їх ідентифікація, тобто відповідальність настає за умови встановлення і використання не будь-якого світлового пристрою, а лише спеціального світлового сигнального пристрою, який має специфічні ознаки змінну частоту світлових імпульсів.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Так, суд зобов"язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов"язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.ст. 245,251,252,280,283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об"єктивному дослідженні свіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст.14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до диспозиції ст.122-5 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення вимог законодавства щодо встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п.32.1.е Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 З органами Державтоінспекції узгоджуються: технічні вимоги, конструкція та встановлення на транспортних засобах спеціальних звукових і світлових сигнальних пристроїв (типу "Сирена", проблисковий маячок тощо), світлових покажчиків та розпізнавальних знаків автомобілів аварійної служби, а також нанесення білих смуг під нахилом на зовнішніх бокових поверхнях транспортних засобів.

Статтею 122-5 КУпАП передбачено відповідальність водіїв за порушення вимог законодавства щодо встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Об`єктом даного є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні визначеного порядку встановлення і використання на транспортних засобах спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до примітки ст. 122-5 КУпАП під спеціальним світловим сигнальним пристроєм слід розуміти світловий пристрій, що має змінну частоту світлових імпульсів та який дозволяється встановлювати тільки на оперативні або спеціальні транспортні засоби.

Наказом № 1080 від 23.12.2019 року Міністерства внутрішніх справ України затверджено порядок оформлення, видачі та обліку дозволів на встановлення та використання спеціальних звукових і світлових сигнальних пристроїв синього кольору на транспортних засобах.

Цей Порядок встановлює вимоги до оформлення, видачі та обліку дозволів на встановлення та використання спеціальних звукових і світлових сигнальних пристроїв синього кольору (далі - дозвіл) виключно на транспортних засобах, які використовуються для пересування осіб, щодо яких здійснюється державна охорона, та на транспортних засобах, які використовуються Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією України, підрозділами безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національною гвардією України, податковою міліцією, Службою безпеки України, Головним управлінням та підрозділами урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, воєнізованими формуваннями, установами виконання покарань та слідчими ізоляторами Державної кримінально-виконавчої служби України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, Управлінням державної охорони України, Державною прикордонною службою України, підрозділами Державної спеціальної служби транспорту, уповноваженими на проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт на об`єктах національної транспортної системи України, Державною службою України з безпеки на транспорті, бригадами екстреної (швидкої) медичної допомоги, оперативно-рятувальною службою цивільного захисту, атестованими аварійно-рятувальними службами, аварійними службами систем водо-, енерго-, газопостачання, пожежно-рятувальними підрозділами, службою інкасації та перевезення цінностей Національного банку України та банків України, підрозділом відомчої охорони Національного банку України для виконання оперативних завдань (далі - транспортний засіб).

Спеціальні світлові сигнальні пристрої із світловими сигналами червоного кольору можуть установлюватися як додаткове обладнання виключно на транспортних засобах патрульної поліції Національної поліції та відповідних підрозділів Національної поліції України, на які покладено обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху.

Спеціальні світлові сигнальні пристрої із світловими сигналами червоного, зеленого кольорів можуть установлюватися як додаткове обладнання виключно на транспортних засобах відповідних підрозділів Національної поліції України та Управління державної охорони України, що здійснюють супроводження осіб, щодо яких здійснюється державна охорона, та на транспортних засобах, які використовуються для пересування таких осіб.

Дозволи видають територіальні сервісні центри МВС (далі - ТСЦ МВС) за формою, наведеною в додатку 1до цього Порядку.

Отже, під спеціальним світловим сигнальним пристроєм слід розуміти світловий пристрій, що має змінну частоту світлових імпульсів, із світловими сигналами синього, червоного, зеленого кольорів можуть установлюватися як додаткове обладнання виключно на транспортних засобах, перелічених у вищенаведеному Наказі та за наявності дозволу, що видають територіальні сервісні центри МВС. Порушення вимог законодавства щодо встановлення і використання на транспортному засобі таких пристроїв тягне за собою адміністративну відповідальність згідно ст. 122-5 КУпАП.

Винуватість особи, яка притягається до адміністративної, ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 401604 від 05.04.2024, згідно якого ОСОБА_1 , 05 квітня 2024 року на автодорозі Золотоноша Черкаси Сміла Умань, керував автомобілем BMW Х 5, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому встановлені без дозволу Державтоінспекції попереджувальні світлові сигнальні пристрої, а саме: встановлені проблискові маячки синього та червоного кольору. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення проводилась відеозйомка на поліцейську бодікамеру на підставі Закону України №1231-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху». ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-5 КУпАП був присутній, копію даного протоколу отримав та підписався у ньому. Зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 не зазначив. Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ;

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудної відеокамери, які приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення, - (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, що були досліджені у судовому засіданні, на яких зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , після чого складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122-5 КУпАП, під час безперервної відеофіксації.

Тобто зазначений відеозапис підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис відповідає вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Також на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, у матеріалах справи наявна заява, яку ОСОБА_1 написав власноручно 05.04.2024 року, згідно якої добровільно видав на зберігання до рішення суду світлові сигнальні пристрої, а саме маячки синього та червоного кольору, що судом оцінюється, як доказ та визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 05.04.2024 року.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху 05.04.2024, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 32.1 "е" ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП.

У судовому засіданні було встановлено, що з боку працівників поліції відсутні будь-які ознаки впливу на ОСОБА_1 та упередженості до нього з боку зазначених осіб. Дії працівника поліції в частині правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував в передбаченому законом порядку.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 401604 від 05.04.2024 відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Суд зазначає, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 122-5 КУпАП, обґрунтовані та визначені законом.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 , порушивши вимоги п. 32.1 "е " Правил дорожнього руху України, 05.04.2024 вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-5 КУпАП, а саме за порушив вимоги законодавства щодо встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Суд не бере до уваги доводи захисника про невизнання вини ОСОБА_1 , оскільки вони спростовуються матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні.

Доводи, зазначені під час розгляду даної справи з боку захисту, не спростовують події правопорушення, не впливають на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-5 КУпАП та не дають підстав для закриття провадження у справі з підстав, наведених захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що норми Закону, наведені захисником, не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Судом не встановлено порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП, та вину його у вчиненому доведено поза розумним сумнівом.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини у складі Великої палати у рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні «Шмауцер протии Австрії» від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Поряд з цим, ЄСПЛ відносить до кримінально-правової санкції й позбавлення прав на управління транспортним засобом, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй в провину, мати достатньо часу для підготовки свого захисту, отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї, обов"язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов"язку доводити свою непричетність до вчинення порушення (рішення ЄСПЛ у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року).

Системний аналіз вищезазначеної практики ЄСПЛ свідчить про те, що гарантії ст.6 Конвенції поширюються також на осіб, які вчинили діяння, що відповідно до національного законодавства хоч і не є злочинами, але визнаються кримінальними у конвенційному значенні.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що, згідно ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення згідно ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи та ступеню вини ОСОБА_1 , характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення в межах санкції ст. 122-5 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, з конфіскацією спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2024 року складає 605,60 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Керуючись ст. ст. 9, 23, 30, 40-1, 126, 245, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, з конфіскацією вилучених проблискових маячків синього та червоного кольору.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів.Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів.

Суддя Бойко Н.В.