Справа № 164/1018/24 Провадження №33/802/436/24 Головуючий у 1 інстанції:Невар О. В.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Штундер Л.В., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 28 квітня 2024 року, біля 10 год. 23 хв. на 382 км + 400 м автодороги Київ-Ковель-Ягодин (М 07), керував автомобілем марки „Seat Alhambra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9аПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із такою постановою судді, захисник Штундер Л.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин у справі, з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

На переконання захисника, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів винуватості її підзахисного ОСОБА_1 . Зокрема, результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, отримані на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції, не можуть бути покладенні у висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки повторний огляд проводився у медичному закладі.

У свою чергу, на думку апелянта, огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння був проведений в медичному закладі з допущенням ряду істотних порушень. Насамперед, освідування у ОСОБА_1 проводив не лікар, як це передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а медсестра. Крім того, не було проведено повторного обстеження ОСОБА_1 через 20 хвилин. Таким чином апелянт вважає, що висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 складений з порушенням вимог Інструкції, а тому є недійсним.

Також захисник звертає увагу суду на те, що результат огляду ОСОБА_1 в медичному закладі за допомогою приладу «Драгер» становив 0,22 проміле, що з урахуванням технічних характеристик вказаного приладу, є допустимою похибкою.

На підставі зазначеного, апелянт просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, у зв`язку з винесенням оскаржуваної постанови у відсутності ОСОБА_1 та отримання останнім її копії лише 18.05.2024 поштовим зв`язком, захисник просить поновити строк на апеляційний оскарження вказаного рішення.

Насамперед, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду адміністративних матеріалів щодо нього, копію оскаржуваної постанови суду від 09 травня 2024 року отримав поштовим відправленням лише 18 травня 2024 року. Апеляційну скаргу захисником ОСОБА_2 подано 28 травня 2024 року, а тому, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід поновити строк на оскарження постанови судді від 09 травня 2024 року, та прийняти до розгляду апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Штундер Л.В., яка підтримувала апеляційну скаргу і просила скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому, його винуватість у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується наявними у справі доказами.

Зокрема, його вина стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 241623 від 28 квітня 2024 року (а.с.1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 квітня 2024 року (а.с.5); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 28 квітня 2024 року (а.с.4); результатом тесту на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Алкотестер Драгер 6820» від 28 квітня 2024 року (а.с.3); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 квітня 2024 року (а.с.6); відеозаписами з боді-камери поліцейських (а.с.9), а також іншими матеріалами справи.

Апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч.1 ст.251, ст.252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам, які у своїй сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, оскільки у водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, працівник поліції мав право запропонувати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

Це підтверджується і відеозаписом події з нагрудних камер поліцейських.

Зокрема, як вбачається з відеофіксації, коли працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, він погодився. Згідно з відеофіксацією події ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, адже відповідно до роздруківки з приладу «Alkotest 6820», результат становив 0,44‰ (а.с.3). У свою чергу, ОСОБА_1 погодився з вказаним результатом, про що свідчить його особистий підпис у вказаній роздруківці, та не виявив бажання ще раз пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. У зв`язку з чим, працівник поліції почав складати адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.9).

Однак, ОСОБА_1 через значний проміжок часу виявив бажання все ж таки пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Працівниками поліції водія було доставлено до КНП «Маневицька БЛ». В подальшому відеокамерою працівника поліції зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат якого становив 0,22‰, з яким перший погодився та жодних заперечень не висловлював. На основі отриманих даних лікарем був складений висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.04.2024 (а.с.6).

Вказаний відеозапис події відповідає вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису. Таким чином дослідженні файли не викликають сумніву у достовірності відображених на них подій та у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У зв`язку з вказаним, дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відповідали положенням як Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», так і вимогам ст.266 КУпАП.

Твердження сторони захисту, що результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, отримані на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції, не можуть бути покладенні у висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки повторний огляд проводився у медичному закладі, є необґрунтованими та власним тлумаченням чинного законодавства. Як акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 28.04.2024, так і результат тесту на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Алкотестер Драгер 6820» від 28.04.2024 є належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП та у своїй сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами наявними в матеріалах справи стверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Крім того, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень вимог КУпАП при проведені огляду водія ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, які могли б стати беззаперечною підставою для скасування судового рішення.

Як вбачається з відеофіксації прилад «Драгер» був підготовлений та наданий ОСОБА_1 для проходження освідування медсестрою, однак саме лікарем ОСОБА_3 проводився огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння та складання відповідних документів, як це вимагає положення Інструкції.

Таким чином, медичний огляд ОСОБА_1 був проведений у спеціалізованому медичному закладі (КНП «Маневицька БЛ») лікарем ОСОБА_3 у кваліфікації якої суд не мав підстав сумніватися, висновок виготовлений на офіційному бланку, як того вимагає законодавство.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння в медичному закладі відбувається не тільки за допомогою спеціальних технічних засобів, а й на підставі встановлення зовнішнього вигляду, поведінки, стану свідомості, мовної здатності вегето-судинних реакцій, рухової сфери обстежуваної особи тощо. Тобто, висновок про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння здійснюється лікарем як на підставі комплексу об`єктивних показників так і з використання спеціальних технічних засобів.

Також, суд зазначає, що в силу положень пункту 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку. Однак, ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з підстав його складання не уповноваженою особою не оскаржував.

Зважаючи на вищевикладене, виданий висновок є цілком належним і допустимим доказом в розумінні ст.251 КУпАП.

У свою чергу, не проведення в медичному закладі обстеження ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння через 20 хв., як про це вказує захисник, на переконання апеляційного суду, жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність в діях першого складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не спростовують його вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не врахована допустима похибка газоаналізатора «Драгер», суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими, оскільки зазначена похибка враховується при метрологічній повірці спеціального технічного засобу газоаналізатора і фактично врахована у показах газоаналізатора при обстеженні особи.

Крім того, п.7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, встановлено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, вищевказаною Інструкцією враховано можливу технічну похибку спеціального технічного засобу для визначення стану алкогольного сп`яніння особи.

Вказані доводи розцінюється, як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та такими, що не впливають на правильність ухваленого судом рішення та склад адміністративного правопорушення.

Всупереч доводам апеляційної скарги, судом першої інстанції взято до уваги та надано належну оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах справи, здобутим у відповідності до вимог закону і, які є достатніми для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення поза розумним сумнівом.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Враховуючи вказане вище, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Штундер Лілії Вікторівни строк на апеляційне оскарження постанови судді Маневицького районного суду Волинської області від 09 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Штундер Лілії Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 , без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк