Провадження номер 3/741/1092/24
Єдиний унікальний номер 741/1903/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року суддя Носівського районного суду Чернігівської області Ляшко Р.С., розглянувши матеріали, що надійшли від ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, студента І курсу Ніжинського фахового коледжу НУБіП України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 120337, ЕПР1 № 120345, ЕПР1 № 120349, ЕПР1 № 120353 суть яких зводиться до того, що:

- 30 серпня 2024 року о 22 год. 40 хв. в с. Мрин Ніжинського району, вул. Центральна біля буд. 95 гр. ОСОБА_1 керував мотоциклом «Мінськ», р.н. НОМЕР_2 , без мотошолома, чим порушив п. 2.3 «г» ПДР України. Відповідальність передбачена ч.5 ст. 121 КУпАП;

- 30 серпня 2024 року о 22 год. 40 хв. в с. Мрин Ніжинського району, вул. Центральна біля буд. 95 гр. ОСОБА_1 керував мотоциклом «Мінськ», р.н. НОМЕР_2 , не маючи при собі реєстраційних документів та страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «б» ПДР України. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- 30 серпня 2024 року о 22 год. 40 хв. в с. Мрин Ніжинського району, вул. Центральна біля буд. 95 гр. ОСОБА_1 керував мотоциклом «Мінськ», р.н. НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України. Відповідальність передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП;

- 30 серпня 2024 року о 22 год. 40 хв. в с. Мрин Ніжинського району, вул. Центральна біля буд. 95 гр. ОСОБА_1 керував мотоциклом «Мінськ», р.н. НОМЕР_2 , пребуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу газоаналізатора Alcotest Drager 6820. Результат 1,14 проміле, тест № 1667. Від керування відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України. Відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст.126, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за № 741/1903/24 (провадження № 3/741/1092/24), № 741/1904/24 (провадження № 3/741/1093/24), № 741/1905/24 (провадження № 3/741/1094/24), № 741/1906/24 (провадження № 3/741/1095/24) слід обєднати в одне провадження, якому присвоїти єдиний унікальний номер 741/1903/24 та розглядати одночасно.

ОСОБА_1 вину у вчинених правопорушеннях визнав, щиро розкаявся. З викладеним у протоколах про адміністративні правопорушення погодився. Фактичних обставин вчинення правопорушень не спростував.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до загальних положень ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 2.3 «г» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі або мопеді бути в застебнутому мотошоломі й не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Частиною 5 статті 121 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Щодо складу адміністративних правопорушень інкримінованих ОСОБА_1 за ч. 1 ст.126, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 2.1 «б» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

Положеннями ч. 1 статті 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме:

- даними, зафіксованими у протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №120337, ЕПР1 № 120345, ЕПР1 № 120349, ЕПР1 № 120353 від 30.08.2024;

- результатом тестування на алкоголь приладом Drager Alcotest 6820, тест № 1667, результат 1,14 проміле;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакціївід 30.08.2024;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 30.08.2024;

- копією акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 30.08.2024;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який міститься на диску.

Отже, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст.126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З повідомлення ТСЦ МВС № 7443 РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях від 02.10.2024 № 31/33/7443-1671-2024 вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення. Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання. Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Вказана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, яку в силу засади верховенства права можливо застосувати й у справах про адміністративні правопорушення.

Оцінивши всі отримані докази, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції за більш серйозне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. 40-1, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП, за № 741/1903/24 (провадження № 3/741/1092/24), № 741/1904/24 (провадження № 3/741/1093/24), № 741/1905/24 (провадження № 3/741/1094/24), № 741/1906/24 (провадження № 3/741/1095/24) в одне провадження, якому присвоїти єдиний унікальний номер 741/1903/24.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ч. 5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 ( п`ятсот десять) гривень;

- за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень;

- за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Реквізити для сплати штрафу: отримувач ГУК у Чернігівській області/ Чернігівська область/21081300, код отримувача (), банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0025001, код класифікації доходів 21081300.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, р/р UА0026001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі не сплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Р.С. Ляшко