Справа № 307/3849/24
Провадження № 33/4806/885/24
ЗАКАРПАТСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

про повернення апеляційної скарги

22.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., перевірив апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26.09.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗХРУ № 286101 від 11.07.2024 та постанови судді від 26.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 11.07.2024 близько 11 год 40 хв на східній околиці населеного пункту Грушово на відстані близько 400 метрів до лінії державного кордону, в районі № 279 прикордонного знаку, в межах прикордонної смуги, був зупинений прикордонним нарядом під час керування транспортним засобом марки «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 та на неодноразово повторювану законну вимогу представника Державної прикордонної служби України ОСОБА_3 , під час виконання ним службових обов`язків з охорони державного кордону у складі прикордонного наряду «Група Реагування», пред`явити документи, що посвідчують особу та військово-обліковий документ, відповів відмовою в пред`явленні військово-облікового документа. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 11 «Положення про прикордонний режим», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 за № 1147, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», п. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність постанови від 26.09.2024, порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_1 з таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також

-2-

прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин, і лише на підставі клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу. Поважність причин його пропуску має довести особа, яка подає апеляційну скаргу, і яка заявила таке клопотання.

Вищевказана норма забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова винесена 26.09.2024, що відповідно до вищенаведених норм свідчить про те, що останнім днем її апеляційного оскарження є 07.10.2024.

З наявного на першій сторінці апеляційної скарги відтиску штемпелю вхідної кореспонденції Закарпатського апеляційного суду вбачається, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду 21.10.2024, що у свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 26.09.2024.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості та докази, які б свідчили про те, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 у строк до 07.10.2024 включно, у тому числі поштовим зв`язком чи електронною поштою. До того ж сама апеляційна скарга датована 11.10.2024.

Вищенаведені норми та обставини, у своїй сукупності, свідчать про необхідність повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 , як особі, що її подала, оскільки ним пропущено строк на апеляційне оскарження і він не клопоче про його поновлення та не посилається на будь-які обставини, які перешкодили йому подати апеляційну скаргу у встановлений законом десятиденний строк, у даному випадку до 07.10.2024 включно.

Також суд звертає увагу на те, що в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн - членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

Також апеляційний суд бере до уваги те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 28.03.2006 в справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

-3-

Приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги береться до уваги те, що саме неухильне дотримання вимог КУпАП є гарантією права на справедливий судовий розгляд, гарантією права на доступ до суду; що суд, за відсутності клопотань не вправі поновлювати пропущений особами строк на апеляційне оскарження, витребовувати будь-які докази, тощо; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення, у тому числі й без заявлення клопотання про поновлення строку, порушує принцип юридичної визначеності, який не дозволяє ставити під сумнів остаточні судові рішення без переконливих підстав у суспільних інтересах.

Разом з тим, повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді першої інстанції, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26.09.2024, щодо нього про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, повернути ОСОБА_1 , як особі, що її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами, а також надіслати йому копію даної постанови.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя