ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1327/24 Справа № 203/595/24 Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Мудрецького Р.В., за участю: представника митниці Заярської Л.П., захисника Ладанівської Н.І. та особи, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції) переглянувши апеляційну скаргу захисника, на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч.1 ст.483 МК України,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 05 квітня 2024 року визнано ОСОБА_1 винуватим в порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 47 363 (сорок сім тисяч триста шістдесят три) гривні 25 копійок, з конфіскацією цього товару, а саме транспортного засобу: марки «LAND ROVER» моделі «FREELANDER», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN НОМЕР_2 . Стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Районний суд встановив, що Дніпровською митницею під час здійснення перевірки законності ввезення на митну територію України транспортних засобів у якості гуманітарної допомоги зі звільненням від сплати обов`язкових митних платежів, зокрема, автомобіля марки «LAND ROVER» моделі «FREELANDER», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN НОМЕР_2 (далі автомобіль «LAND ROVER») встановлено, що зазначений автомобіль ввезений на митну територію України 21.11.2022 громадянином України ОСОБА_1 через пункт пропуску «Шегині Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці як гуманітарна допомога.

Згідно листа Львівської митниці від 12.09.2023 № 7.4-5/20-01/7/23456 як підстава для ввезення на митну територію України автомобіля «LAND ROVER», ОСОБА_1 надано наступні документи: декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 21.11.2022, де в розділі 6 «Отримувач» вказано військову частину НОМЕР_3 управління НОМЕР_4 окремої бригади Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), а підстава ввезення лист військової частини НОМЕР_3 управління НОМЕР_4 окремої бригади Міністерства оборони України в розділі 9 «Вид допомоги» - транспортний засіб: «LAND ROVER» з VIN № НОМЕР_2 .

За результатами проведених перевірочних заходів на адресу Дніпровської митниці надійшов лист військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України від 12.09.2023 року № 9/12-1208, згідно якого митницю було повідомлено, що автомобілі, в тому числі «LAND ROVER» з VIN № НОМЕР_2 на балансі у військовій частині НОМЕР_3 не перебувають, підтверджуючі документи щодо замовлення, отримання та використання для службової діяльності у якості гуманітарної допомоги відсутні.

Згідно службової записки управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Дніпровської митниці від 12.12.2023 № 7.5-15-02/1591 вартість подібного транспортного засобу марки ««LAND ROVER»» 2003 року виготовлення станом на 21.11.2022 становить 2 500,00 Євро (що за курсом НБУ становить 94 726,50 грн.).

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товар автомобіль марки «LAND ROVER» моделі «FREELANDER», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товарів документів, а саме: декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 21.11.2022 та лист військової частини НОМЕР_3 управління НОМЕР_4 окремої бригади Міністерства оборони України, що містять неправдиві відомості щодо одержувача.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що рішення суду незаконне, так як ОСОБА_1 вважав, що правомірно переміщав автомобілі на потреби ЗСУ, але став особою шахрайських дій з боку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стосовно яких на даний час проводиться досудове розслідування. При цьому, ОСОБА_1 жодних грошових коштів не отримував, автомобілі не купував, а лише їх перевозив. Захисник вказує, що правопорушення за ст. 483 МК України є умисним, і ОСОБА_1 не знав, що надані йому документи містять неправдиві дані. Разом з цим встановлена митними органами вартість автомобіля є невірною, оскільки не проводилася експертиза. Окрім цього, суд не вирішив клопотання про об`єднання справ шляхом винесення постанови, а лише усно відмовив у клопотанні.

Також захисник надала ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року в якій викладено суть підозри стосовно ОСОБА_5 щодо шахрайських дій.

В апеляційному суді захисник та ОСОБА_1 підтримали вимоги апеляційної скарги. 10 липня 2024 року апеляційним судом отримано листа від захисника про здійснення перегляду без її участі. В телефонному режимі ОСОБА_1 також просив здійснити перегляд без його участі, підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник митниці заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

За приписами статті 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього кодексу, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У відповідності до положень статті 489 МК України та статей 252, 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товар автомобіль марки «LAND ROVER» моделі «FREELANDER», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товарів документів, а саме: декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 21.11.2022 та лист військової частини НОМЕР_3 управління НОМЕР_4 окремої бригади Міністерства оборони України, що містять неправдиві відомості щодо одержувача.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, виходячи з того, що особа підлягає відповідальності за ч.1 ст.483 МК України лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару чи з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення. При цьому таке діяння за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом на подання митному органу документів, що містять неправдиві дані, а тому за відсутності зазначених умов, не може утворювати складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Свої висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.483 МК України суд першої інстанції обґрунтовував дослідженими під час судового розгляду доказами, пославшись зокрема на:

-протокол про порушення митних правил №00134/11000/23, від 18.12.2023 року;

-Копію клопотання 26 Окремої бригади, військової частини НОМЕР_3 Міністерства Оборони України. відповідно до якого автомобіль який перетинає державний кордон України, призначений для виконання бойових завдань Збройними силами України, із зазначенням автомобіля марки «LAND ROVER» моделі «FREELANDER», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN НОМЕР_2 . Водій ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспортні данні НОМЕР_6 );

-Копію декларацій про товари, що визнаються гуманітарною допомогою рукописно заповненою ОСОБА_1 на автомобіль «LAND ROVER», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN НОМЕР_2 , із зазначенням отримувача НОМЕР_4 окрема бригада, в/ч НОМЕР_3 ЄДРПОУ НОМЕР_5 , фактичне місце призначення розвантаження вантажу м.Дніпро;

-Витяг з АСМО «Інспектор» щодо пропуску автомобіля через митний кордон;

-Копію відповіді з військової частини від 12.09.2023 № 9/12-1208 відповідно до якої, серед іншого, транспортний засіб LAND ROVER VIN № НОМЕР_7 , р/н: НОМЕР_1 на балансі у військовій частині НОМЕР_8 не перебуває, підтверджуючі документи щодо замовлення, отримання та використання для службової діяльностіу якості гуманітарної допомоги даного транспортного засобу відсутні;

-Копію розрахунків митних платежів;

-Копію відповіді військової частини НОМЕР_8 від 05.01.2024 № 9/12-13 відповідно до якої військова частина не надавала жодного листа-клопотання для ввезення на митну територію України для потреб частини транспортного засобу LAND ROVER VIN № НОМЕР_7 , р/н: НОМЕР_1 ;

-Копію листа ГУНП в Тернопільській області від 19.01.2024№ 970/6/7.5-08-01-15 відповідно до якого слідчими СВ ГУНП в Тернопільській області розсідується кримінальне провадження №0001046 від 04.05.2023 за підозрою ОСОБА_2 . ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України.

Вказані докази були перевірені під час апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що факт переміщення автомобіля LAND ROVER VIN № НОМЕР_7 , р/н: НОМЕР_1 через митний кордон України, як гуманітарну допомогу, зазначення у декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою отримувача військову частину НОМЕР_3 , та надання клопотання військової частини НОМЕР_3 про сприяння у перетині держаного кордону вказаного автомобіля, який призначений для виконання бойових завдань ЗСУ, стороною захисту в апеляційній скарзі не заперечується, натомість оспорюється факт наявність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК.

Статтею 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно статті 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.4 МК України декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, характеризується прямим умислом, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала обставини і характер незаконного переміщення нею товарів через митний кордон України, та бажала перемістити їх через митний кордон України з порушенням установленого порядку.

Декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 21 листопада 2022 року встановлено, що відповідно до розділів 6,7 отримувачем транспортного засобу є В/Ч НОМЕР_3 , фактичне місце призначення розвантаження вантажу: м. Дніпро.

В розділі 9 «Вид допомоги» вказано - транспортний засіб марки LAND ROVER VIN № НОМЕР_7 , р/н: НОМЕР_1 .

В графі 1 «Прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, що здійснює декларування» вказано ОСОБА_1 , тобто ОСОБА_1 вказав себе, як декларанта і безпосередньо заповнив декларацію та власним підписом завірив відповідний документ. Тобто, ОСОБА_1 в розумінні п.8 ч.1 ст.4 МК України є декларантом, у зв`язку з чим і має нести відповідальність згідно з митним законодавством України.

Водночас, як зазначено стороною захисту, ОСОБА_1 переправив автомобіль через митний кордон України в якості гуманітарної допомоги для В/Ч НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , як зазначив у декларації, однак передав його фактично незнайомим особам, без отримання підтверджуючих документів, як представників військової частини.

Як зазначено у повідомленні В/Ч від 12 вересня 2023 року № 9/12-1208, транспортний засіб марки LAND ROVER VIN № НОМЕР_7 , р/н: НОМЕР_1 на балансі у військовій частині НОМЕР_3 не перебуває, підтверджуючі документи щодо замовлення, отримання та використання для службової діяльності у якості гуманітарної допомоги даного транспортного засобу відсутні.

На підставі наведеного апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, оскільки останній, зазначивши у декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, отримувачем автомобіля 26 окрему бригаду В/Ч НОМЕР_3 , передав ввезений ним автомобіль стороннім особам.

Отже доводи апелянта в частині про те, що при заповненні декларації ОСОБА_1 не знав і не мав на меті вказувати неправдиві відомості чи передавати автомобілі протиправно не тим особам, не заслуговують на увагу.

Як слушно зазначено судом першої інстанції відповідно до інформації з Журналу пункту пропуску ОСОБА_1 здійснив переміщення через державний кордон 32 транспортних засобів, 10 з яких оформив як гуманітарну допомогу, що свідчить про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про правила оформлення митних документів, правила переміщення автомобілів через державний кордон, а також про системність його дій.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 було подано до ГУ НП в Львівській області заяву про вчинене кримінальне правопорушення за фактом вчинення щодо нього невідомими особами шахрайських дій, апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.

Так, згідно наданою стороною захисту копії заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до органу поліції із заявою про те, що до нього звернулися особи, які представилися такими, що мають відношення до ЗСУ та попросили перевезти автомобіль в якості гуманітарної допомоги для потреб ЗСУ, на що він погодився. Документи отримував в Польщі перед кордоном від ОСОБА_5 , які він пред`являв для перевезення автомобіля. Транспортний засіб перевозив до м.Львова, де передав його двом особам, один з яких мав ім`я ОСОБА_6 . Підписаний акт прийняття-передачі автомобіля від уповноваженої особи з в/ч обіцяли надіслати на месенджери чи Новою поштою. Оскільки вказані особи не неодноразові прохання та вимоги надати акти передання автомобілів не відповідали і до тепер не надали. У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просив внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення та визнати його потерпілим.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що із заявою про вчинення кримінального правопорушення до органу поліції ОСОБА_1 звернувся лише 24 січня 2024 року, тобто більше ніж через рік з дня ввезення на територію України автомобіля марки LAND ROVER VIN № НОМЕР_7 , р/н: НОМЕР_1 . Даних про внесення органом поліції відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 чи визнання його потерпілим, стороною захисту надано не було. Посилання адвоката на перебування у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області матеріалів кримінального провадження № 0001046 щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст. 222, ч. 2 ст. 222, ч.3 ст.27, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 222 КК України, ОСОБА_3 за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.222 КК України та ОСОБА_4 за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст. 222 КК України, не свідчить про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення та не спростовує доказів вини останнього.

При цьому апеляційний суд відкидає як доказ відсутності у ОСОБА_1 умислу на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст.483 МК України, долучену стороною захисту до матеріалів справи відповідь ст. слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області Туцької І. на адвокатський запит захисника № Л-14/9/2 2024 від 28 травня 2024 року, оскільки у цій відповіді йдеться про недоведеність органами досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0001046 від 04 травня 2023 року обізнаності ОСОБА_1 щодо злочинного умислу підозрюваних у цій кримінальній справі саме на скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.201-2, 222 КК України. Натомість такі висновки слідчих органів не виключають наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення за ч.1 ст.483 МК України.

Є неприйнятними і твердження сторони захисту про те, що вартість переміщених транспортних засобів визначена неточно, що позбавило місцевий суд можливості повно, всебічно та об`єктивно розглянути справу про адміністративне правопорушення та правильно визначити розмір накладення адміністративного стягнення.

Згідно вимог ч.ч.1-6 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Як вбачається зі службової записки в.о. начальника управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Соловкова В., відповідно до ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що перемішується через митний кордон України, визначається декларантом, відповідно до норм МКУ. Станом на дату ввезення транспортних засобів, згідно інформаційних ресурсів митних органів (у 2022-2023 роках), відомості щодо вартості ідентичних транспортних засобів відсутні, однак, наявні відомості щодо подібних товарів, що мають схожі характеристики, завдяки чому виконують однакові функції товарів порівняно з товарами, що оцінюються та вважаються комерційно взаємозамінними у найбільш наближений період.

Враховуючи наявні у інформаційних ресурсах митних органів відомості щодо митного оформлення подібного транспортного засобу було визначено митну вартість транспортного засобу марки LAND ROVER VIN № НОМЕР_7 , р/н: НОМЕР_1 , станом на 21 листопада 2022 року становить 2 500,00 Євро (що за курсом НБУ становить 94 726,50грн.).

Таким чином, митна вартість транспортного засобу була визначена у відповідності до вимог ч.1 ст. 51 МК України відповідно до наявних відомостей щодо подібних товарів, оскільки інші можливості визначення митної вартості транспортного засобу, передбачені п.1 ч.1, п.п. а п.1 ч.1 ст. 51 МК України відсутні.

Отже апеляційні доводи адвоката про порушення вимог ст. 51 МК України при визначенні митної вартості транспортного засобу є хибними та не заслуговують на увагу.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не вирішив клопотання сторони захисту про об`єднання адміністративних проваджень щодо ОСОБА_1 в одне, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Як зазначено захисником в апеляційній скарзі, суд першої інстанції усно відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання про об`єднання адміністративних проваджень щодо ОСОБА_1 . Таким чином, рішення щодо клопотання сторони захисту судом першої інстанції було вирішено у судовому засіданні. Вимог щодо викладення результатів розгляду судом клопотання про об`єднання матеріалів адміністративних проваджень у формі процесуального рішення - постанови, після виходу з нарадчої кімнати - КУпАП не містить, а тому порушень вимог закону, допущених місцевим судом, не встановлено.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю транспортного засобу марки LAND ROVER VIN № НОМЕР_7 , р/н: НОМЕР_1 , шляхом подання до митного органу як підстави для переміщення товарів документів, а саме декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 21 листопада 2022 року та клопотання військової частини НОМЕР_3 , що містять неправдиві відомості щодо одержувача, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч.1 ст. 483 МК України.

Апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 відсотків вартості ввезеного автомобіля, що що становить 47 363 (сорок сім тисяч триста шістдесят три) гривні 25 копійок, з конфіскацією цього товару, а саме транспортного засобу: марки «LAND ROVER» моделі «FREELANDER», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN НОМЕР_2 . - у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП.

З огляду на вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року, якою визнано ОСОБА_1 винуватим в порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 47 363 (сорок сім тисяч триста шістдесят три) гривні 25 копійок, з конфіскацією цього товару, а саме транспортного засобу: марки «LAND ROVER» моделі «FREELANDER», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN НОМЕР_2 . Стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький