ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/35869/24

Провадження № 3/947/6945/24

22.11.2024 року Суддя Київського районного суду м. Одеси Войтов Г.В., за участю прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси Зайкова Д.Б., розглянувши матеріали, за протоколом № 1561/2024 від 07.11.2024 року, що надійшли з Департаменту стратегічних розслідувань управління стратегічних розслідувань в Одеській області Національної поліції України про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умані, Черкаської області, який працював державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі, прож.: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З представленого протоколу вбачається, що ОСОБА_1 , наказом Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) 1443/к від 01.06.2021 року було призначено на посаду виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса). Наказом Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) 1805/К від 05.06.2021 року ОСОБА_1 , державному виконавцю Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) присвоєно 9 ранг державного службовця в межах категорії «В» посад державної служби. Згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII, посада державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Загребельного О.В. віднесена до суб`єктів на яких поширюється дія цього Закону, як на державного службовця, і він є суб`єктом декларування і відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, і забов`язаний виконувати вимоги Закону, в тому числі зазначених у ст. 45 вказаного Закону. Припинивши діяльність на посаді виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) з 10.04.2023 року відповідно до наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) 2408-к від 07.04.2023 року ОСОБА_1 , будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 19.04.2024 року, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіціальному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим порушив вимоги абз. 2 ч.2 ст. 45 абз. 4 п.п. 2-7 розділу ХІІІ Закону України «Про запобігання корупції», та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією. У зв`язку з викладеним відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду з`явився, пам`ятка з ст. 268 КпАП України, роз`яснена, що підтверджується власноручним написом, вину не визнав, пояснив, що він вважає, що в його діях не має складу адміністративного правопорушення, так як йому було невідомо, що потрібно подавати декларацію, так як через військовий стан це було припинено. Коли дізнався подав декларацію. Просив закрити провадження по справі відносно нього відповідно до ст.. 22 КУпАП.

Прокурор Зайков Д.Б. в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, вказавши на наявність в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Просив суд прийняти рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши виступ прокурора, приходжу до наступного висновку.

Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 15 ст. Закону, суб`єкти декларування особи, зазначені у п.1, підпунктах «а», «в»- «г» п.2, п.4 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи які забов`язані подавати декларацію вілповідно до цього Закону.

05.06.2021 року ОСОБА_1 був ознайомлений з посадовою інструкцією, та з обмеженнями, встановленими Законом України «Про запобігання корупції», пов`язаними з призначенням на посаду державної служби, її прохлджєенням та припиненням.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» , особи зазначені у п.1, п.п. «а» і «в» п.2 ч.1 ст. 3 цього Закону, забов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно абзацу 2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» , особи які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, абу іншу діяльність, зазначену у пунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, забов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому ч.1 цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно Закону України №3384-ІХ від 20.09.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», набав чинності 12.10.2023 року та п.п.2-7 розділу ХІІІ Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст.. 45 цього Закону, і кінцевий строк для внесення змін до деяких Законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Абзацом 4 п.п. 2-7 розділу ХІІІ Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», здійснення заходів фінансового контрою, передбачених розділом VІІ цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновляються у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом ( у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

З представлених на розгляд матеріалів вбачається, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного порушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Вина його підтверджуються роздруківкою відомостей з офіційного сайт Єдиного державного реєстру декларацій, та іншими зібраними матеріалами справи, поясненнями ОСОБА_1 .

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»), суд враховує наявність узгоджених між собою, належних та допустимих доказів, які вказують, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, оскільки займав посаду державному виконавцю Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) та був особою, на яку поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» та суб`єктом декларування відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав до визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП .

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 34 КУпАП судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують його відповідальність, відповідно до ст. 35 КУпАП - не встановлено.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

З огляду на характер скоєного, особу правопорушника, ступінь його вини, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу у мінімальному розмірі на користь держави.

На підставі cт.40-1 КУпАП, ст. 4 ч.2 п.5 Закону України «Про судовий збір» з порушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 606 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, ст.ст. 7-10,40-1, 172-6, 221, 245, 247, 252, 268, 280, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави (р/р-UA015744 ЄДРПОУ (код отримувача) 37607526, МФО 899998, Код класифікації доходів бюджету 21081300, Отримувач: ГУК Одеської області) у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. (отримувач коштів - ГУК в Одеській області /Київський район/ 22030101, код отримувача (код за ЄРПОУ) - 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0015756, код класифікації доходів бюджету - 22030101).

Згідно ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 цього Кодексу, у відповідності до вимог ч.2 ст.308 КУпАП, в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Войтов Г. В.