ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1755/24 Справа № 199/3932/24 Суддя у 1-й інстанції - ЩЕРБИНА-ПОЧТОВИК І. В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Власенкової Дар`ї Петрівни на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Власенкової Д.П.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять)гривень. Стягнуто судових збір.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 04 травня 2024 близько 22:00 години у квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 скоїв відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного характеру, що полягало у тяганні за волосся та притисканні до підлоги. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, про істотні порушення вимог закону та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення від 06.11.2015, які виразились у наступному: у графі протоколу місце складання не зазначено населений пункт, або географічну точку; у протоколі не зазначено місце вчинення правопорушення, а зазначений час не відповідає дійсності; не вказано відомості щодо фіксування на боді-камеру процедури оформлення адміністративного матеріалу; не роз`яснено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її права та обов`язки, не повідомлено місце і час судового розгляду.

Зауважує, що заява ОСОБА_2 не містить об`єктивних даних про вчинення стосовно неї домашнього насильства, крім того винесені заборонні приписи за її заявою сам по собі факт насильства не підтверджують. Зазначає, що потерпіла ОСОБА_2 своїми діями вчиняла психологічний тиск на ОСОБА_1 з метою отримання від нього згоди на переоформлення на її користь квартири, так як записом з боді-камери поліцейського підтверджуються показання ОСОБА_1 , про те, що конфліктна ситуація виникла з приводу права власності на квартиру, та погроз зі сторони потерпілої, що у разі відмови вона влаштує проблеми чоловіку. Так, на підтвердження своєї позиції остання забрала у ОСОБА_1 гроші та документи на квартиру.

Зазначає, що на відеозаписі зафіксовано нормальну побутову обстановку та емоційний стан потерпілої та малолітньої дитини. Стверджує, що в матеріалах справи, окрім показань, потерпілої відсутні будь-які інші об`єктивні докази на підтвердження факту вчинення домашнього насильства.

Потерпіла, будучи належним чином повідомленою про дату та місце судового розгляду, до суду не з`явились, клопотань про особисту участь чи відкладення не подавала.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка притягається до адміністративної справи, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на вказану норму закону, враховуючи думку учасників процесу, суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити судовий розгляд без участі потерпілої.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, які кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених в ній підстав; перевіривши надані матеріали, вважає наведені апеляційні доводи слушними, з огляду на таке.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскаржуваної постанови, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказаних вимог закону, судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII під домашнім насильством належить розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно із положеннями процесуального закону особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені місце, час вчинення, фактичні обставини події та кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі належним чином встановлені та підтверджені відомості і факти, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Разом із тим, протокол про адміністративні правопорушення серії ВАД №068744 щодо ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений з порушенням вимог ст. 251 КУпАП, оскільки хоча і містить викладення диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, проте істотні для кваліфікації обставини у ньому не встановлені, зокрема відсутні відомості про те, яку саме шкоду могло бути заподіяно або було заподіяно психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, що зрештою унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Більше того, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованого діяння.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що самі по собі складні стосунки між подружжям, наявність спорів та конфліктів між ними з приводу їх спільного майна, не свідчать про вчинення саме домашнього насильства.

Під час перегляду відеозапису, який долучений до матеріалів справи, встановлено, що ним не зафіксоване вчинення ОСОБА_1 будь-яких насильницьких дій. Більше того, зміст відеозапису не дозволяє прийти до висновку про те, що вказані дії були вчинені до його початку, оскільки обстановка у квартирі не порушена, потерпіла та дитина перебувають у нормальному психологічному стані, за зовнішніми ознаками потерпіла не має будь-яких видимих тілесних ушкоджень, слідів насильства тощо, зокрема її волосся укладене у зачіску і перебуває у порядку, що не узгоджується із обвинуваченням в частині того, що ОСОБА_1 тягав останню за волосся і притискав до полу, та спростовує його.

Крім того, сторони, зокрема сама ОСОБА_2 , у спілкуванні зі співробітниками поліції не заперечували, що конфліктна ситуація виникла щодо права власності на спірну квартиру, з ініціативи ОСОБА_2 , яка забрала правовстановлюючі документи на квартиру та наполягала на її переоформленні на свою користь і почала вживати заходи щодо розірвання шлюбу з ОСОБА_1 .

В матеріалах справи окрім показань самої потерпілої ОСОБА_2 , яка перебуває в очевидно конфліктних стосунках із ОСОБА_1 та зацікавлена у притягненні його до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, та рапорту співробітника поліції, який не був безпосереднім очевидцем події, відсутні будь-які докази на підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Слід також зазначити, що заборонні приписи самі по собі не підтверджують факт вчинення домашнього насильства, оскільки є заходами забезпечення, що застосовуються до особи, з ініціативи потерпілого та виключно на підставі повідомлених ним відомостей.

Апеляційний суд також зважає на те, що письмові пояснення потерпілої щодо погроз застосування насильства, зброї та інше з боку ОСОБА_1 не мають будь-якого підтвердження.

Крім того, одною з обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є настання наслідків у виді спричинення потерпілому фізичного болю, страждань, емоційної невпевненості, або завдання шкоди фізичному здоров`ю особи. Разом із тим, матеріали справи не містять відомостей про спричинення діями ОСОБА_1 будь-яких наслідків для потерпілої.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а відтак і про відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, вважаю за необхідне постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п. ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця