П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1179/24

21 листопада 2024 року селище Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Куценко О. О., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 (смт Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого,

за частиною 1статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

07 листопада 2024 року до суду надійшов адміністративний матеріал від відділення поліції № 2 (смт Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №112713 від 16 серпня 2024 року, цього числа о 00 годині 50 хвилин а смт Богородчани по вул. Шевченка, 114, керував транспортним засобом «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП). Огляд проводився зі згоди водія в установленому законом порядку за допомогою алкотестера «Аклофлор 507».

Постановою від 22 жовтня 2024 року матеріали справи направлено на доопрацювання, оскільки протоколпро адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №112713 від 16 серпня 2024 року, не відповідає вимогам ч . ст. 256 КУпАП.

У судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, ОСОБА_1 не визнав. Пояснив, що, 16 серпня 2024 року, він разом з своїм товаришем ОСОБА_2 , відвозили його (Снігура) рідного брата у м. Коломия для відправки на передову, оскільки останні є військовослужбовцем ЗСУ. За кермом автомобіля був його товариш ОСОБА_2 . Повертаючись у зворотному напрямку, вони заїхали на АЗС «ОККО», що у смт Богородчани. Ростислав зайшов у приміщення АЗС, а він перебував у салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні. Через деякий час до нього підійшли працівники поліції та повідомили, що він порушив комендантську годину. Працівники поліції під час спілкування з ним запідозрили, що він вживав алкоголь та запропонували йому прийти огляд на стан сп`яніння. Цього факту він не заперечував, разом з тим, вказав на те, що не керував автомобілем. Поліцейські не сприйняли його пояснень та, освідчивши його, склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що вказаний протокол оформлено безпідставно, оскільки він не керував автомобілем у нетверезому стані. З огляду на викладене просив провадження в справі закрити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Частиною 1 статті 130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення

Згідно зі ст. 252 КУПАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Під час розгляду даної справи предметом дослідження виявилось питання наявності чи відсутності обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суддя оцінює докази, надані під час розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладений на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Тобто в цьому випадку на органи поліції.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вирішенні справи слід керується стандартом доказування, зазначеним в кількох рішеннях ЄСПЛ "поза розумним сумнівом".

У справі "Кобець проти України" суд повторив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі N 688/788/15-к).

Ніхто не повинен […] піддаватися покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена "поза розумним сумнівом (рішення у справі "Севтап Везнедароглу проти Турції").

В конкретному випадку сторона обвинувачення не довела перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів складу адміністративного правопорушення, передбаченого 1 статті 130 КУпАП, в діянні ОСОБА_1 оскільки факт, саме, керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, не доведено відповідно до стандарту доведення "поза розумним сумнівом", а отже відсутня - об`єктивна сторона правопорушення.

Відповідно до п.п.1 та 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року, працівники поліції з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення можуть застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Застосування таких, порядок зберігання, видачі, приймання, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, чітко регламентовано даною Інтрукцією.

Згідно п.4, 5 розділу ІІ Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється як правило на його форменому одязі. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Розділом VІІ Інструкції передбачено, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носії, зміна системної дати та часу, примусове виключення відеореєстрторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Зокрема, в якості доказу наявності складу правопорушення до протоколу долучено диск з відеозаписом події. Диск містить відеозаписи, однак відтворити їх неможливо.

З повідомлення заступника відділення поліції №2 (смт Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Семенишина А. М. від 06.11.2024 року вбачається, що в ході доопрацювання матеріалів справи повторно долучити диск із відеозаписом правопорушення за участі ОСОБА_1 є неможливим. Оскільки строк зберігання відеозаписів з портативних та відео реєстраторів становить 30 діб відповідно до п.3 Розділу VIII Наказу МВС України від 18.12.2018 року №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису». А відтак, збіг строк зберігання відеозапису події, яка мала місце 14 серпня 2024 року, за участі ОСОБА_1 що слугувала підставою для складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення.

Інших доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння до протоколу не додано.

Технічного запису з місця події, який би свідчив про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , немає і на вимогу суду органом поліції не представлено.

З огляду на викладене приходжу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №112713 від 16 серпня 2024 року не може слугувати належним та достатнім доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які б свідчили про порушення останнім вимог п.2.9а ПДР, в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечує сам факт керування автомобілем та не надано доказів іншого, приходжу до висновку, що провадження в справі слід закрити за відсутністю подій та складу правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки під час судового розгляду обов`язковий елемент складу правопорушення - об`єктивна сторона правопорушення, не доведений поза розумним сумнівом належними, достатніми і допустимими доказами, тому суд приходить до висновку, що провадження в справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: