Справа № 153/624/24
Провадження № 33/801/937/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_1 - адвокатки Мишковської Т. М. на постанову судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 182060 від 21 квітня 2024 року 21 квітня 2024 року о 13 год 05 хв. по вул. Свободи, 1 в м. Ямпіль Вінницької області водійка ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Koleos», державний номерний знак НОМЕР_1 , не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоди та небезпеки, почала здійснювати поворот ліворуч, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «BMV 530 D», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Постановою судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП); провадження у справі закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Захисниця ОСОБА_1 - адвокатка Мишковська Т. М. подала апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просила постанову судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року скасувати та винести нову - про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та виключення з резолютивної частини постанови суду абзац щодо визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки на момент розгляду справи закінчилися визначені статтею 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, то суд першої інстанції був позбавлений процесуальної можливості досліджувати докази та встановлювати обставини справи, а також виявляти причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення. Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчать про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 21 квітня 2024 року о 13 год 05 хв. по вул. Свободи, 1 в м. Ямпіль Вінницької області водійка ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Koleos», державний номерний знак НОМЕР_1 , не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоди та небезпеки, почала здійснювати поворот ліворуч, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «BMV 530 D», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги пунктів 10.1, 10.4 ПДР.

Постановою судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого КУпАП; провадження у справі закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно зі статтею 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

З правового аналізу пункту сьомого статті 247 КУпАП вбачається, що застосування цієї норми можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16 та від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18.

Разом з тим за змістом частини першої статті 38 КУпАП закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення, спливу встановленого законом строку.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У контексті КУпАП Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 308/8763/15-а зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається зі сплином часу.

Як зазначалося вище пунктом 7 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Вирішення питання щодо наявності чи відсутності вини в разі спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності та закриття справи згідно з частиною другою статті 38 КУпАП свідчитиме про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже установивши, що на момент розгляду справи закінчився установлений статтею 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення суддя суду першої інстанції не міг зазначати у резолютивній частині постанови про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Керуючись статтями 38, 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_1 - адвокатки Мишковської Т. М. задовольнити.

Постанову судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, змінити, виключити з резолютивної частини постанови посилання на визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк