ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2438/24 Справа № 233/3485/24 Суддя у 1-й інстанції - Леміщенко О. О. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Примак Н.М.,

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу захисника Єфанова І.Д., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коростень Житомирської області, РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, проходить військову службу на посаді радіотелефоніста у військовій частині НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2024 року встановлено, що 13 червня 2024 року о 08-57 год. в районі будинку №220 по пр. Свободи в м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР, який регламентує, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Єфанов І.Д., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , просить оскаржену постанову суду щодо ОСОБА_2 скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Звертає увагу, що 13.06.2024 року приблизно в 08 годин ОСОБА_2 відпочивав після служби на лінії служби, в місті тимчасової дислокації в АДРЕСА_2 . Згідно розпорядження командування повіз медика роти та двох хворих поранених військовослужбовців до медичного пункту військової частини для термінового їх огляду.

Наголошує, що спиртні напої ОСОБА_2 не вживав, 12.06.2024 року в денний час вживав безалкогольне пиво та квас в великій кількості, оскільки було дуже спекотно. Квас він вживав і в ранці 13.06.2024 року, тому міг бути запах з порожнини рота, схожий на запах пива.

Наполягає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на стан встановлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_2 був не згодний з результатом тесту, проведеного Драгером, та бажав пройти такий огляд в медичній установі. Проте, йому було відмовлено. Звертає увагу, що працівником поліції не було оголошено ОСОБА_2 всі наведені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_2 ,

Вважає інші документи в справі не достовірними, зокрема направлення ОСОБА_2 , до медичного закладу на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, копію якого йому видано не було, хоча він і поставив підпис про його отримання. Працівниками поліції він в медичний заклад не доставлявся.

Зазначає, що на всіх відеофайлах, долучених до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_2 не має будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, а зазначені ознаки: запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя, вважає вигаданими працівником поліції.

Вважає, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 з використанням технічного засобу необхідно не брати до уваги, оскільки він складений з численними порушеннями

До матеріалів справи долучений диск з матеріалами відеофіксації подій, що мали місце за участі ОСОБА_2 , однак відсутні дані про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний запис. В протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 номер технічного засобу взагалі не зазначено, що не дає підстав для використання цих матеріалів як доказ.

Звертає увагу, що матеріали справи не містить доказів, що підтверджують факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом і момент зупинки його працівниками поліції в процесі руху. А постановочне відео керування транспортним засобом було знято приблизно через годину після зупинки.

Вважає, що матеріали справи не можуть бути визнані судом як допустимі докази.

Наполягає, що ОСОБА_2 діяв в стані крайньої необхідності.

Просить врахувати, що ОСОБА_2 характеризується тільки позитивно, що підтверджується службовою характеристикою, численними нагородами командування ЗСУ, має статус учасника бойових дій, поранення та контузії, отримані при захисті Батьківщини.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник Єфанов І.Д., який діє в інтересах ОСОБА_2 , підтрима свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , належним чином повідомленого про місце, день та час судового розгляду.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду 1-ї інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених судом по справі доказами, а саме:

- інформацією, викладеною в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №818981 від 13 червня 2024 року, в якому ОСОБА_2 власноруч зазначив: «керував ТЗ Фольксваген пасат н.з. НОМЕР_3 , 12.06.2024 вживав пиво світле, з протоколом згоден»;

- направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу м. Костянтинівка від 13 червня 2024 року, копію якого отримав ОСОБА_2 , про що свідчить вчинений ним відповідний напис;

- копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «ALKOTEST 6810» №ARCD 0437 (чинне до 27 липня 2024 року);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою про результати тестування ОСОБА_2 приладом «ALKOTEST 6810» №ARCD 0437, принтер №ARBH-5345, проведеного 13 червня 2024 року о 09-43 год., тест №1170, результат позитивний 0,36 проміле. ОСОБА_2 підписом в акті огляду підтвердив свою згоду з результатом огляду;

- копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2380585 від 13 червня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн;

- відеозапис, з якого встановлено, що ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_3 ; добровільно, без будь-якого примусу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, за результатом якого підтверджено перебування його у стані алкогольного сп`яніння; пояснив, що дійсно вчора пізно ввечері вживав горілку, не заперечував проти результатів огляду; після чого йому були роз`яснені його права та повідомлено місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з довідкою інспектора СРПП ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції Матейченко К., долученої до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 протягом року не притягався до адміністративної за ст. 130 КУпАП; отримував посвідчення водія НОМЕР_4 , видане 14 лютого 2009 року ВРЕМ м. Житомир, яке не вилучалося.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису подій, що мали місце 13.06.2024 року за участю ОСОБА_2 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Так, свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона проходить військову службу на посаді старшого бойового медика у військовій частині НОМЕР_2 . З ОСОБА_2 вона знайома, вони служать в одному підрозділі, стосунки службові. 13 червня 2024 року приблизно о 07-30 год. поступила інформація, що двом хворим військовослужбовцям стало гірше і їх необхідно доставити на огляд до лікаря. Приблизно о 08-00 год. вони виїхали, о 08-10 год. вони проїжджали біля лікарні №1 м. Костянтинівка, де їх машину зупинив поліцейський патруль. При перевірці документів поліцейські встановили, що прострочена страховка, а потім під час спілкування поліцейський сказав, що відчуває у ОСОБА_2 запах алкоголю з роту, та запропонував перевірити на «дгагері» ступінь алкогольного сп`яніння. Після цього поліцейський попросив ОСОБА_2 сісти за кермо та переїхати в інше місце. Близько години ними ніхто не займався, вони просто чекали. Потім ОСОБА_2 пройшов огляд, результат виявився позитивним, і йому роз`яснили права, але, як вона чула, не всі. Вони почали казати, що їм терміново потрібно відвезти військовослужбовців до медичного пункту, на що поліцейські відповіли, що якщо вони все зроблять, як їм говорять, то їх швидше відпустять. Вона поїхала з того місця на іншій машині близько 11-ї години, а ОСОБА_5 був там ще до 14-ї або до 15-ї години, точно не знає. ОСОБА_2 казав, що не згодний з результатом огляду, і вони просили, щоб ОСОБА_2 відвезли до лікарні на огляд, але цього не зробили. Їй відомо, що ОСОБА_2 не вживає алкоголь, того дня він пив лише безалкогольне пиво і квас. Разом з ними були військовослужбовці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Їх потрібно було доставити до медпункту терміново, тому вона попросила ОСОБА_2 відвезти їх. Автомобіль не був закріплений за ОСОБА_2 , просто він був вільний і в нього було посвідчення водія. Штатних водіїв у них в підрозділі нема.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він проходить військову службу на посаді командирі відділення у військовій частини НОМЕР_2 . З ОСОБА_2 знайомий, разом проходять військову службу, стосунки дружні. 13 червня 2024 року зранку, після 8-ї години, ОСОБА_2 віз його до медичної роти на лікування, бо він був після контузій. ОСОБА_2 був за кермом, разом з ними також були бойовий медик роти ОСОБА_8 та військовослужбовець ОСОБА_7 . Біля лікарні їх автомобіль зупинили працівники поліції, причину зупинки він не знає. На ОСОБА_2 склали протокол за керування авто в стані алкогольного сп`яніння, а також постанову за прострочену страховку. Він особисто не помічав у ОСОБА_2 будь-яких ознак алкогольного сп`яніння. Він не був присутній під час складання документів, домовлявся про те, щоб їх забрали іншою машиною. ОСОБА_2 не був згодний з результатом огляду, наполягав на огляді в лікарні. До кінця всіх подій він не був присутній, бо приблизно о 09-ї годині або на початку 10-ї години їх забрала інша машина. Його везли до медичної роти у зв`язку з погіршенням стану після контузії, боліла голова, стан не був критичним. У Єфимця були осколки після поранення, які не дістали під час первинної операції, його стан також не був критичним. Їм потрібно було приїхати до медичної роти до 9-ї години, і вони вже запізнювалися.

Разом з тим, апеляційний суд вважає недоведеними доводи сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, суд першої інстанції вірно встановив, що час керування ОСОБА_2 транспортним засобом збігається з часом, відображеним на відеозаписі, здійсненому на бодікамеру поліцейського, яким зафіксовано факт керування ним транспортним засобом, тому будь-яких ознак фальсифікації при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається.

Той факт, що ОСОБА_2 достатньо зрозуміло були роз`яснені його права як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, підтверджується відеозаписом (відеозапис...48, починаючи з 0:01:35), а також підписом у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_2 підтвердив свою згоду з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки своїм підписом в акті огляду. Крім того, з відеозапису вбачається, що він не висловлював будь-яких заперечень при оголошенні результатів огляду, навпаки, підтвердив, що дійсно напередодні пізно ввечері вживав алкоголь (відеозапис...48, починаючи з 0:01:56), тому у поліцейських не було підстав доставляти його до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки огляд в медичному закладі відповідно до ст. 266 КУПАП та відомчих інструкцій проводитися виключно у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 266 КУпАП суд 1-їх інстанції правильно виснував, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а неповнота відеозйомки події не тягне за собою визнання цього доказу недопустимим, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП показання технічних приладів, що мають функції кінозйомки, є лише одним із доказів та не має переважного значення у доказуванні, тому оцінка цьому доказу надається в сукупності з іншими зібраними доказами. В даному випадку наявний відеозапис, яким зафіксований факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, процес проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, а також акт огляду та роздруківка зі спеціального технічного засобу, які не містять будь-яких зауважень від ОСОБА_2 щодо процедури проведення огляду або його результатів, що в своїй сукупності є належним доказом перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння на момент проведення огляду.

Крім того, хоча відеозапис з бодікамери працівника поліції є не безперервним, проте будь-якого підроблення, псування чи спотворення запису під час судового розгляду не виявлено. Не зазначає про таке і сторона захисту та не спростовує події, зафіксовані на відеозаписі та те, що під час події, яка міститься на відеозаписі присутній саме ОСОБА_2 , в той день та час, відповідно до обставин зазначених за фабулою протоколу.

Таким чином, до доводів сторони захисту про недопустимість вказаного відеозапису, як доказу, суд ставиться критично, оскільки такі докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.251 КУпАП, відповідно до вимог яких, доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.

Суддя вірно критично поставився до показань ОСОБА_2 , розцінюючи їх як спосіб захисту та не взяв їх до уваги в тій частині, що говорив і підписував протокол про адміністративне правопорушення та інші документи під тиском працівників поліції, оскільки сам він в судовому засіданні пояснив, що працівники поліції поводилися з ним цілком нормально, не чинили фізичного або психологічного тиску, і не отримано доказів того, що ОСОБА_2 звертався до правоохоронних органів з привод неправомірної поведінки працівників поліції щодо нього. Вказані доводи сторони захисту не знайшли підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд погоджується, що не було здобуто доказів, що ОСОБА_2 діяв в умовах крайньої необхідності, транспортуючи інших осіб до лікарні, оскільки, по-перше, не надано доказів того, що він діяв за наказом/розпорядженням свого командира (начальника) і виконував при цьому обов`язки військової служби відповідно до своєї посади радіотелефоніста, по-друге, не отримано доказів того, що особи, яких він перевозив, дійсно потребували невідкладної медичної допомоги у зв`язку із загрозою їх життям.

Із досліджених апеляційним судом направлення ОСОБА_2 до медичного закладу на огляд з метою виявлення стану сп`яніння та Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не встановлено, що вони були складені з порушенням. Разом з тим, доводи сторони захисту, що ОСОБА_2 не отримував копію вказаного направлення до медичного закладу спростовуються його підписом про його отримання.

Отже, під час апеляційного розгляду не було встановлено будь-яких порушень працівниками поліції законодавства під час складання та оформлення матеріалів даної справи відносно ОСОБА_2 та підстав для визнання доказів недопустимими, тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апелянта з приводу відсутності в діях ОСОБА_2 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Доводи сторони захисту, що судом не було враховано особу ОСОБА_2 , зокрема його позитивної службової характеристик, численні нагороди командування ЗСУ, наявність статусу учасника бойових дій, поранення та контузії, отримані при захисті Батьківщини, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Так, суд першої інстанції, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи ОСОБА_2 , ступені його вини, вважав за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами в розмірі та на строк, передбачені санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважаючи, що буде сприяти виконанню вимог ст. 23 КУпАП, згідно з якою метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника ОСОБА_1 та скасування постанови суду першої інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Єфанова І.Д., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин