Провадження № 3/161/6301/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 21 листопада 2024 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М., за участі представника особи.яка притягується до адміністративної відповідальності захисника Бордюженко Е.Р., потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,-

- за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали щодо ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 145235 від 07.10.2024 року вбачається, що 07.10.2024 року, о 16:40 год в м. Луцьку, на перехресті нерівнозначних доріг вул. С.Бандери-вул. Ярощука, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Audi Q5» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі та повертаючи праворуч, не надала перевагу у русі транспортному засобу «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі прямо, у результаті чого відбулося зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Захисник ОСОБА_2 - адвокат Бордюженко Е.Р. в судовому засіданні вказувала на відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки остання правил дорожнього руху не порушувала. Вказувала, що зі слів ОСОБА_2 , остання, рухаючись 07.10.2024 року по вул. Ярощука мала намір повернути праворуч на вул. С.Бандери, рухаючись правою смугою, зменшила швидкість та почала виїжджати на перехрестя вул. Ярощука-С.Бандери. Оскільки, на відстані близько 5 м. від перехрестя стояв мікроавтобус,який обмежував оглядовість, вона змушена була виїхати на перехрестя, щоб обминути його. Коли вона передньою частиною проїхала мікроавтобус,побачила, що назустріч їй справа, на відстані близько 30-40 м по її смузі рухається автомобіль BMW,швидкість якого була близько 35-40 км/год. Щоб надати йому перевагу у русі, вона зупинилась,вважаючи, що було достатньо місця для роз`їзду. Вважає, що ДТП сталася внаслідок порушення ПДР України водієм транспортного засобу BMW X5, який, не маючи перешкод на своїй смузі для руху, рухався по смузі руху, якою їхала водій ОСОБА_2 , яка в свою чергу із-за припаркованого мікроавтобуса, не могла завчасно побачити водія BMW X5.

Крім того, 21 листопада 2024 року від захисника ОСОБА_3 на адресу суду надійшло клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи .

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні вказував, що рухався у своїй правій смузі руху та побачивши авто Audi Q5 ,водієм якого була ОСОБА_2 , яка виїзжджала на головну дорогу, зупинився, однак остання, на його думку, певно переплутала педалі газу та тормозу, і пришвидшивши рух авто, заїхала на його смугу, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

Заслухавши пояснення захисника Бордюженко Е.Р., потерпілого ОСОБА_1 , показання свідка ОСОБА_4 , дослідивши докази по справі, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цим законом, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України є не будь-яке порушення правил дорожнього руху, а саме те порушення, яке знаходиться у причинному зв`язку із настанням наслідків.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством ПДР України.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п.2.3б ПДР України).

Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Таким чином, водій ОСОБА_2 повинна була перед наміром повернути праворуч переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, зокрема водію транспортного засобу «BMW X5», під керуванням водія ОСОБА_1 , оскільки рухалася другорядною дорогою.

На переконання суду, в даній дорожній ситуації саме дії водія транспортного засобу «Audi Q5» д.н.з. НОМЕР_2 , які не відповідали вимогам п.16.11 ПДР, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення,її винуватість у вчиненні такого при викладених вище обставинах, підтверджується даними наступних, досліджених в судовому засіданні доказів:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ЕПР1 № 145235 від 07.10.2024 року;

- схеми місця ДТП від 07 жовтня 2024 року, з якої убачається, що дорожньо-транспортна пригода мала місце по вул. С.Бандери у м. Луцьку із зазначенням місця розташування транспортних засобів «Audi Q5» д.н.з. НОМЕР_2 , та «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_3 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, які вказані в даному документі. Вказана схема складена в присутності учасників пригоди, які в ній розписалися і зауважень до неї не висловили.

Виходячи з аналізу та оцінки складеної працівниками патрульної поліції схеми дорожньо-транспортної пригоди, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 145235 від 07.10.2024 року, пояснень потерпілого ОСОБА_1 , показання свідка ОСОБА_4 , які є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, приходжу висновку, що дорожньо-транспортна пригода мала місце при визначених у схемі обставинах, пошкодження транспортних засобів сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п.16.11 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 своїм правом не скористалася, , заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди не заявляла, натомість у своїх письмових поясненнях від 07.10.2024 року вказує, що не надала перевагу у русі авто «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_3 , яке рухалося по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення передніми частинами.

Водночас, суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання про призначення у справі експертизи з огляду на таке.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, висновком експерта.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

У даній конкретній справі, з урахуванням зібраних доказів, суддя вважає, що необхідності в призначенні експертизи немає, оскільки матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями сторін та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого КУпАП.

Суддею зауважується на тому, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

На переконання судді, наведені у клопотанні доводи є необґрунтованими, при цьому не вказують на необхідність у проведенні експертизи та не свідчать про недостатність наявних доказів у справі для встановлення фактичних даних події, яка ставиться у вину ОСОБА_2 .

Суд розглядає дану справу в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та в межах звинувачення ОСОБА_2 в порушенні вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху. Дослідження питань щодо винуватості іншої особи, крім тієї, стосовно якої складено протокол, не є предметом даного судового розгляду.

Крім того, суддею зауважується на тому, що призначення експертизи може призвести до затягування розгляду справи та прийняття рішення у встановлений вимогами КУпАП час.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Суддею звертається увага на те, що при призначенні судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, призначення експертизи без наявності достатніх для того підстав негативно позначиться на дотриманні строків розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, а відтак на виконанні завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, а тому суддя вважає, що заявлене клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягають.

Невизнання ОСОБА_2 своєї винуватості в скоєнні правопорушення суддя оцінює критично, як спосіб захисту, оскільки вважає, що винуватість останньої у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю підтверджується наведеними вище доказами та розцінює судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, наслідки вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 36,38 40-1,247, 283, 284, 287 КУпАП, на підставі 124 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

(Реквізити сплати: рахунок отримувача: UA0003001; назва отримувача коштів: ГУК у Волинській області/Волинська область/21081300; код отримувача (код ЄДРПОУ) 38009371; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банка отримувача (МФО) 899998).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

(Реквізити сплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_2 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т. М. Філюк