КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/4641/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 5 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 5 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КупАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 17 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 5 вересня 2024 року та закрити провадження у справі.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовував тим, що повний текст оскаржуваної постанови отримав 9 вересня 2024 року о 18:46 год на електронну адресу, а ознайомився лише на наступний день - 10 вересня 2024 року.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 5 вересня 2024 року Святошинським районним судом міста Києва було ухвалено оскаржувану постанову.

9 вересня 2024 року ОСОБА_1 отримав повний текст оскаржуваної постанови, що підтверджується матеріалами справи.

17 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з обґрунтованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З огляду на вище зазначені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 5 вересня 2024 року слід визнати поважними та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційні вимоги обґрунтуванні тим, що дії працівника поліції щодо вимог надати йому документи та порушення адміністративного провадження і як наслідок в подальшому складання протоколу є необґрунтованими та незаконними.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений працівником патрульної поліції не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція), з огляду на те, що в протоколі практично неможливо розібрати або прочитати час його складання; в п. 7 протоколу зазначено, що правопорушення скоєне протягом року, але не зазначений документ, який би підтвердив факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, що не відповідає вимогам пп. 4, п. розділу ІІ Інструкції; в п. 9 протоколу відсутні дані та підпис свідка, про якого ОСОБА_1 повідомляв працівника поліції.

ОСОБА_1 та прокурор в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 294 неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши наявні в справі докази, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 101700 від 07.07.2024 року, 07.07.2024 приблизно о 12:43год. в м. Києві по вул. Єфремова, 21, водій ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду для визначення стан у сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУПаП, суд першої інстанції вказав на те, що докази наявні в матеріалах справи є належними та допустимими і доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 101700 від 07.07.2024, складеним та підписаним уповноваженою на це особою; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, при перегляді якого підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки та у медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння, постановою Київського апеляційного суду від 19.02.2024 якою залишено в силі постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07.11.2023.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності з п. 2 ч. 1ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи.

Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні толкуватись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Перевіривши протокол ЕПР1 № 101700 від 07.07.2024 та матеріали, які долучені до нього, судом встановлено наступне.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відображено відомостей щодо часу вчинення правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП; в постанові відсутні посилання на постанову про адміністративне правопорушення за попереднє порушення водієм ПДР.

За таких обставин суд позбавлений можливості оцінити докази та встановити дійсність обставин справи.

Абзацом 2 пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" №11 від 17.10.2014, зазначено, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Вищевказані недоліки протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього документів унеможливлюють об`єктивний розгляд справи та прийняття у ній законного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. З урахуванням викладеного суд позбавлений можливості об`єктивно розглянути справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з метою об`єктивного розгляду справи дані матеріали повертаються для доопрацювання та виконання вимог ст. 256 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 268, 277, 277-2, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 5 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 5 вересня 2024 року скасувати.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП, повернути начальнику відділу поліції Святошинського управління поліції ГУНП в місті Києві для належного оформлення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Гаращенко Д.Р.