ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1247/24 Справа № 213/1279/24 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

захисника Пантелєєва О.В.,

апеляційну скаргу захисника Пантелєєва О.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого: ЧП «Карлік», торгівельним представником, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2024 року встановлено, що 07.03.2024 року, 08 год. 48 хв., в місті Кривий Ріг, Інгулецький район, по вул. Кармелюка, буд. 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. На закону вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зафіксовано на БК 475626, 475344, 475346.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з постановою суду 1-ї інстанції захисник Пантелєєв О.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд 1-ї інстанції не звернув увагу, що дана адміністративна справа була сфабрикована працівниками поліції, адміністративне правопорушення було вчинено фактично за підбурюванням працівників поліції.

Зазначає, що працівники поліції порушили порядок огляду водія на стан сп`яніння. Не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження медичного огляду, а також не було роз`яснено його право на правову допомогу адвоката. Звертає увагу, що якби ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки відмови від проходження медичного огляду, останній би ні в якому разі не відмовився від проходження такого огляду.

Наполягає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Звертає увагу, що ОСОБА_1 фактично не відмовлявся від проходження медичного огляду, а просив його пройти пізніше, а фактично відмова була вчинена виключно за вказівкою та підбурюванням працівника поліції.

Звертає увагу, що факт роботи ОСОБА_1 підтверджується шляховим листом за 07.03.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 07.03.2024 року був у відрядженні сполученням Кривий Ріг Кременчук.

Вважає, що записи з бодікамер поліцейських не можуть бути належними та допустимими доказами у справі, адже ОСОБА_1 ніхто не попереджав про те, що ведеться відеозйомка, тому вважає, що було втручання в приватне життя особи, що є порушенням.

Зауважує, що з відеозапису вбачається, що поведінка ОСОБА_1 хоча і є емоційною від спілкування з працівниками поліції, однак цілковито відповідає обстановці, та не вбачається тремтіння пальців рук. Вказані ознаки наркотичного сп`яніння, такі як неприродна блідість обличчя та тремтіння пальців рук може бути від поганого самопочуття ОСОБА_1 , який страждає на підвищений тиск, а також хвилюється за дідуся, який у важкому стані знаходиться у лікарні на стаціонарному відділенні.

Звертає увагу, якщо записи відеокамер не фіксують явних ознак сп`яніння або такі ознаки не описані у протоколі, направлення на медогляд є неправомірним, отже відмова від нього не повинна призводити до адмінпокарання.

Вважає, що склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення і одночасно є обвинувальним актом, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР, що виключає притягнення водія до адміністративної відповідальності на підставі зазначеної норми.

Наполягає, що направлення на огляд було складено поліцейськими не в той час, який вказано в направленні, а в інший, що є порушенням порядку огляду.

Зазначає, що у справі відсутні жодні докази щодо виконання поліцейськими вимог ч.ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП з відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом і надання можливості керувати таким уповноваженій ним особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії, що не узгоджується з фактичними обставинами справи.

Позиції сторін в суді :

Захисник Пантелєєв О.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про день, місце та час судового розгляду. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду 1-ї інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до практики ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

Оскарженою постановою встановлено, що 07.03.2024 року, 08 год. 48 хв., в місті Кривий Ріг, Інгулецький район, по вул. Кармелюка, буд. 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. На закону вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зафіксовано на БК 475626, 475344, 475346.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону тавірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №738270 від 07.03.2024 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, рапортом інспектора. Із довідки наявних облікових баз встановлено, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія. Судом досліджено запис відеофіксації скоєння правопорушення.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 07 березня 2024 року за участі ОСОБА_1 , рапорту поліцейського, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19. Тому доводи сторони захисту щодо відсутності цифрового підпису на диску із записом як неналежний доказ у справі є недоведеними.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд 1-ї інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду 1-ї інстанції щодо відхилення доводів ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції порушені вимоги ст. 266 КУпАП шляхом не роз`яснення ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження медичного огляду, а також його право на правову допомогу адвоката, що спростовується наявним відеозаписом, який достатньою мірою відтворює подію, описану у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 .

Згідно video-2024-03-12-17-29-54, вбачається рух транспортного засобу, державний номерний знак транспортного засобу, дату та час зйомки. З Clip-6 (починаючи з 8:49) вбачається, що працівник поліції підійшов до транспортного засобу та повідомив причину зупинки (не працює стоп-сигнал), отже доводи сторони захисту щодо неправомірності зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 є недоведеними.

В подальшому, із вказаного відеозапису вбачається, що на запитання чи вживає заборонені засоби, водій відповів, що не вживає (починаючи з 8:51); працівником поліції було оглянуто руки водія (видно тремтіння), повідомлено про неприродну блідість, жовтизну обличчя; працівником поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння (починаючи з 8:52), на що водій відповів, що зараз не може, для нього важлива зустріч з директором (починаючи з 8:53). Працівником поліції було роз`яснено норму п. 2.5 ПДР та наслідки відмови від проходження повного медичного огляду в закладі охорони здоров`я (починаючи з 08:53). Отже, доводи сторони захисту в частині не роз`яснення наслідків відмови від проходження від огляджу на стан сп`яніння також є неспроможними.

З відеозапису Clip-3 вбачається, що працівником поліції оголошено ознаки сп`яніння, та оголошено вимоги проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння (починаючи з 08:57), ОСОБА_1 чітко висловив свою відмову разом з працівниками поліції їхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння (починаючи з 08:58); йому було роз`яснено його права, в тому числі і право на захисника (починаючи з 08:58:37), та повідомлено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Тому доводи сторони захисту з підстав, що ОСОБА_1 не відмовлявся, апеляційним судом вважаються необґрунтованими.

Також, доводи сторони захисту щодо порушення прав ОСОБА_1 , на захист спростовуються відеозаписом Clip-4, з якого вбачається, що ОСОБА_1 попросив працівника поліції почекати, щоб відповісти своєму адвокату (починаючи з 9:24). Крім того, при розгляді справи в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1 просив справу розглянути за його відсутності (а.с.13) та надав на адресу суду клопотання про закриття провадження у справі (а.с.12-22). Разом з тим, матеріали справи не містять клопотань чи заяв про залучення захисника під час судового розгляду справи. Під час апеляційного розгляду інтереси ОСОБА_1 представляв захисник Пантелєєв О.В.

Під час апеляційного розгляду було досліджено відеозапис, наявний у матеріалах справи, та не встановлено будь-якого фізичного чи психологічного тиску з боку працівників поліції при спілкуванні з ОСОБА_1 , та складанні адміністративних матеріалів, а також факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння виключно за вказівкою та підбурюванням працівника поліції.

Жодних доказів фізичного чи психологічного тиску з боку співробітників поліції відносно ОСОБА_1 суду надано не було. На відеозаписі ОСОБА_1 претензій співробітникам поліції, а також усних чи письмових зауважень до протоколу не надавав. В установленому порядку дії працівників поліції не оскаржував. Під час апеляційного розгляду стороною захисту доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин не надано.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, а не лише протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника Пантелєєва О.В. та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

З врахуванням викладено, керуючись ст.294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Пантелєєва О.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин