ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1093/24Головуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С.
Провадження № 33/817/820/24 Доповідач - Ваврів І.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ;

захисника ОСОБА_1 - адвоката Ярмуся В.Д.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Ярмуся В.Д. на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 04.05.2024 року о 22 год. 14 хв. в селі Конопківка по вулиці Лесі Українки Микулинецької ТГ Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota» моделі «Land Cruiser» з державними номерними знаками (далі д.н.з.) НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6810, результат якого - 0,58% проміле. Однак, ОСОБА_1 з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу водій не погодився, виявив бажання пройти повторний огляд у закладі охорони здоров`я в комунальному некомерційному підприємстві Теребовлянської міської ради «Теребовлянська міська лікарня» (далі КНП ТМР «Теребовлянська МЛ»), де пройшов такий огляд та результат якого - 0,686% проміле.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Ярмусь В.Д. вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята без урахуванням всіх фактичних обставин справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_1 зупинено працівниками поліції без належних на те підстав, всупереч положенням ст.35 ЗУ Про національну Поліцію, та те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в контексті ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу.

Вказує, що із долученого працівниками поліції до матеріалів справи відеозапису вбачається, що під час руху транспортного засобу «Toyota» моделі «Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_1 передня ліва фара працює, а тому в працівників поліції були відсутні підстави для зупинки вищевказаного транспортного засобу.

Стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що працівник поліції не вказав, які ознаки є у водія, що давали б підстави для проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Захисник вважає, що працівниками КНП Теребовлянська міська лікарня ТМР, у порушення вимог Інструкції, відмовлено ОСОБА_1 у відібрані біологічних зразків (крові) для визначення стану алкогольного сп`яніння.

На переконання апелянта, висновок №б/н щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.05.2024, складеного лікарем КНП ТМР Теребовлянська міська лікарня ОСОБА_2 є недопустимим доказом, так як підготовку приладу та проведення огляду здійснювала медсестра даного закладу, а не лікар ОСОБА_2 , яка, в свою чергу, здійснювала лише технічну роботу, зокрема, записувала відповідні відомості до журналів, складала акт та висновок.

Вказує, що при зазначених обставинах, згаданий висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , який проведено з порушенням і тому його слід вважати недопустимим доказом.

Просить скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Також апелянт вважає, що ОСОБА_1 повинен бути звільнений від сплати судового збору, відповідно до п.13 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір, оскільки він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 28.09.2023.

Заслухавши особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ярмуся В.Д., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №451326 від 04 травня 2024 року, 04.05.2024 року о 22 год. 14 хв. в селі Конопківка по вулиці Лесі Українки Микулинецької ТГ Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota» моделі «Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6810, результат якого - 0,58% проміле. Однак, ОСОБА_1 з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу водій не погодився, виявив бажання пройти повторний огляд у закладі охорони здоров`я в комунальному некомерційному підприємстві Теребовлянської міської ради «Теребовлянська міська лікарня» (далі КНП ТМР «Теребовлянська МЛ»), де пройшов такий огляд та результат якого - 0,686% проміле.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Toyota» моделі «Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_1 , в якого не горіла лампа правої фари ближнього світла. При цьому, ОСОБА_1 не заперечив вказану несправність та відповів, що йому про це відомо.

Дані обставини також стверджуються рапортом інспектора поліції від 04.05.2024. (а.с. 6)

Суддя враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності зі всіма наявними доказами.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції не має підстав вважати, що працівники поліції, здійснюючи зупинку транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , діяли без достатніх на це підстав, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Також, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6810 ОСОБА_1 погодився та вийшов з автомобіля для проходження огляду. З відеоматеріалів вбачається проходження ОСОБА_1 вказаного медичного огляду, зокрема, ОСОБА_1 продув на місці зупинки транспортного засобу технічний прилад газоаналізатор Alcotest Drager 6810, який встановив результат 0.58% проміле, що є перевищенням допустимої норми алкоголю в крові під час керування транспортними засобами.

Працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 з результатом тесту, отриманого під час огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також запропонували йому пройти повторний огляд у найближчому закладі охорони здоров`я.

ОСОБА_1 виявив бажання пройти повторний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та проїхав з поліцейськими до найближчого закладу охорони здоров`я, яким виявилось КНП ТМР «Теребовлянська МЛ», що знаходиться за адресою: м. Теребовля, вул. Січових Стрільців, б. 25, Тернопільського району Тернопільської області.

Прибувши до вказаного закладу охорони здоров`я в КНП ТМР «Теребовлянська МЛ», працівники поліції з ОСОБА_1 увійшли в середину приміщення для проведення повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння водієм, однак ОСОБА_1 попросив скористатися туалетом і вистрибнув через вікно, маючи намір втекти із медзакладу і уникнути проходження повторного огляду, однак поліцейський зафіксував дану спробу втечі та пояснив ОСОБА_1 , що вказаний вчинок розцінюватиме, як відмову і це буде підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Відсутність ОСОБА_1 на місці для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стала причиною переривання безперервної відеофіксації нагрудною камерою працівником поліції. Згодом, ОСОБА_1 підійшов до поліцейських та погодився на проходження повторного огляду.

Таким чином, о 22 год. 54 хв. ст. лейтенант поліції ОСОБА_3 виписав направлення на медичний огляд ОСОБА_1 , після чого о 23 год. 00 хв. 04.05.2024 року ОСОБА_1 продув в закладі охорони здоров`я КНП ТМР «Теребовлянська МЛ» пристрій на визначення стану алкогольного сп`яніння, який встановив результат 0,686 проміле, тобто перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

Проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ТМР «Теребовлянська МЛ» водієм ОСОБА_1 викладено в файлі - 0000000__0010 на 00:11:42 хв., а також вказаним відеоматеріалом відображено результат пройденого тесту, який встановив 0,686 проміле.

Огляд на стан алкогольного сп"яніння у КНП ТМР «Теребовлянська МЛ» проводився лікарем цього підприємства ОСОБА_2 , про що вона підтвердила у судовому засіданні під час її допиту як свідка.

За результатами проведеного в КНП ТМР «Теребовлянська МЛ» лікарем огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 був складений висновок щодо перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №13, складеного лікарем КНП ТМР «Теребовлянська МЛ» 04 травня 2024 року о 22 год. 54 хв., ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу, що висновок лікаря про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 базується на його оцінці проведеного обстеження особи, яке включає в себе не лише тестування за допомогою технічних засобів, а й на підставі проведених досліджень, яким є поведінки обстежуваної особи, її мовна здатність, вегето-судинні реакції, рухова сфера, точність рухів.

Виходячи з цього, огляд та проведені обстеження в медичному закладі давали підстави лікарю зробити остаточний висновок про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Доводи сторони захисту про недопустимість вищенаведеного медичного висновку є непереконливі з огляду на те, що огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я проведений у відповідності з вимогами ст. 266 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, і підстав ставити під сумнів висновок за результатами такого огляду суд не вбачає.

Доводи сторони захисту про недопустимість як доказу висновку щодо результатів медичного огляду з тих мотивів, що такий огляд проводився медсестрою, є непереконливі і спростовуються матеріалами відеозапису, якими засвідчено, що огляд проводився двома працівниками медичного закладу, в тому числі, особою, яка підписала медичний висновок.

Відповідно, суд першої інстанції обґрунтовано послався в постанові на цей висновок як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі, як на порушення під час проведення огляду, на те, що не відбиралися біологічні зразки у ОСОБА_1 в медичному закладі на заслуговують на увагу, оскільки пунктом 14 розділу ІІІ Інструкції визначено, що якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Зважаючи на це у лікаря, який проводив огляд, не було підстав для проведення лабораторних досліджень біологічних зразків.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

Щодо посилання апелянта про те, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та неправомірно стягнуто з останнього судовий збір, то слід зазначити наступне.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії посвідчення НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зроблено правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівненим до них, визначені у ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільнення від сплати судового збору у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення.

Враховуючи те, що у даній справі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому відсутні підстави вважати, що дана справа пов`язана із порушенням прав ОСОБА_1 , як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту його, як учасника бойових дій. За таких обставин, оскаржуваною постановою правомірно стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у даній справі.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Ярмуся В.Д. залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя