Єдиний унікальний номер: 378/937/24
Провадження № 3/378/436/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 року селище Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Гуртовенко Р. В., розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124, 130 КУпАП не притягувався, за ст. ст. 122-4, 124, 130 ч. 4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №158027 від 24 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 24.10.2024 року, близько 13 години 30 хвилин, в селищі Ставище по вул. Сергія Цимбала, 1А Білоцерківського району Київської області, керував автомобілем марки "ВАЗ 21013", державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, почавши рух після заправки автомобіля, здійснив відрив заправочного пістолету на АЗС ТОВ «Пролюкс Рітейл», в результаті чого заправочний пістолет отримали механічні пошкодження, чим порушив п. п. 2.3Б, 10.1, Правил дорожнього руху України.

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 158044 від 24 жовтня 2024 року ОСОБА_1 24.10.2024 року, близько 13 години 30 хвилин, в селищі Ставище по вул. Сергія Цимбала, 1А Білоцерківського району Київської області, керував автомобілем марки "ВАЗ 21013", державний номерний знак НОМЕР_1 , став учасником ДТП та залишив місце ДТП, чим порушив п. п. 2.10А, Правил дорожнього руху України.

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 158056 від 24 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 24.10.2024 року, близько 14 години 20 хвилин, в селищі Ставище по вул. Садова, 14А, Білоцерківського району Київської області, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 21013", державний номерний знак НОМЕР_1 , став учасником ДТП та вживав алкогольні напої після ДТП, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, чим порушив п. п. 2.10Є Правил дорожнього руху України

В суді ОСОБА_1 вину свою у вчиненні адмінправопорушень передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП визнав, вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 4 КУпАП не визнав, пояснив, що алкоголь вживав лише у вечері і у малій кількості, що не могло викликати алкогольне сп`яніння.

Розглянувши справу та дослідивши її матеріали вважаю наступне.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, крім визнання його вини також підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 158027 від 24 жовтня 2024 року та ЕПР1 № 158044 від 24 жовтня 2024 року, схемою місця ДТП від 24.10.2024 року, заявою ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 даними ними 24.10.2024 року, відеозаписом з нагрудної бодікамери.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що ОСОБА_1 , порушив п. п. 2.3Б, 10.1, 2.10А Правил дорожнього руху України, тобто, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП і його вина доведена матеріалами даної справи.

Відносно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП слід зазначити наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

У той же час, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, даний огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 та 6 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Ireland v.the United Kingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП настає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Тобто, при притягненні особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП необхідним є доведення факту вживання водієм транспортного засобу алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі після ДТП за її участі або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

З аналізу наведених вимог закону вбачається, що диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає два склади адміністративного правопорушення: 1) вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), 2) або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Таким чином, вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та одночасно є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП по такому складу адміністративного правопорушення має бути доведено факт здійснення дорожньо-транспортної пригоди, а також встановлено факт вживання особою алкоголю після вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Як на доказ вини ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 158056 від 24 жовтня 2024р., копії схеми ДТП, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 158027 від 24 жовтня 2024 року та ЕПР1 № 158044 від 24 жовтня 2024 року, заяви ОСОБА_2 , письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та відеозапис з нагрудної бодікамери.

Із вищевказаних матеріалів справи відсутні відомості, щодо того, що ОСОБА_4 вживав алкогольні напої після ДТП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №158027, ОСОБА_1 о 13 год.30 хв. вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. При цьому, згідно з наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, то воно виписано 24.10.2024 о 16 год. 20 хв..

Тобто запропонований огляд на стан сп`яніння відбувся більше ніж через 2 години, тобто з порушенням п. 9 розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, який передбачає, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Аналогічну вимогу містить і ч. 4 ст. 266 КУпАП. Таким чином, працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі з порушенням вказаної Інструкції та ч. 4 ст. 266 КУпАП.

При цьому, ч. 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Таким чином, відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду неможливо вважати доказом винуватості останнього у вчиненні правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП.

Крім того, з відеозапису з нагрудної бодікамери працівника поліції встановлено, що 24.10.2024р., близько 16:04 год., ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Останній пояснив, що він вживав невелику кількість спиртного (якого саме не зазначено), вже вдома, коли сідав обідати, тобто за значний час після ДТП.

Разом з цим, під час дослідження вищевказаних матеріалів справи, зокрема відеозапису з бодікамери працівника поліції та Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 24.10.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 від огляду відмовився, тобто такий огляд не проводився. Доказів, які б підтвердили факт вживання алкоголю після вчинення ДТП матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, не має можливості належним чином встановити, чи мав місце факт вчинення ним цього правопорушення.

З огляду на наведене, адміністративний протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП без підтвердження його іншими доказами не може безумовно свідчити про вчинення ним інкримінованого йому вказаного адміністративного правопорушення.

Будь-яких відомостей з приводу того, що ОСОБА_1 після ДТП вживав алкогольні напої суду не надано.

Наявний в матеріалах справи: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не свідчить, що водій ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після ДТП, а лише засвідчує факт відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на момент його огляду працівниками поліції, такий складений після спливу двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З огляду на викладене, враховуючи, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП викликають сумнів в своїй достовірності, а всі розбіжності тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відтак вважаю, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07 листопада 2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08 лютого 2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Статтею ст. 130 КУпАП передбачено накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України мають тлумачитись на її користь, а згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, слід закрити, в зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 36, 122-4, 124, 245, 247 п. 1, 251, 266, 280, 283-285, 287 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 і ст. 124 КУпАП, та накласти на нього стягнення:

- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,

- за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень,

За правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточне стягнення за сукупністю правопорушень призначити ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р. В. Гуртовенко