Справа № 375/1069/24
Провадження № 3/375/761/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року смт Рокитне Білоцерківського району Київської області

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Антипенко В. П.,

розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області, у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2024 року до Рокитнянського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ №217907 від 21.06.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу, 21.06.2024, о 08 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , психічного та фізичного характеру, що виразилось у словесних образа нецензурних висловлюваннях, шарпанням за руки та одяг, чим вчинив відносно потерпілої психологічне та фізичне домашнє насильство та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст 173-2 КУпАП.

17 липня 2024 року до Рокитнянського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ №986138 від 21.06.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу, 11.06.2024, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 порушив вимоги термінового заборонного припису АА № 162510, а саме: зобов`язання залишити місце проживання, заборону на вхідта перебування в місці проживання потерпілої особи та заборону у будь-який спосіб контактувати з потерпілою особою, при цьому погрожував нанести тілесні ушкодження та словесно ображав потерпілу, чим вчинив відносно потерпілої психологічне домашнє насильство та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Пунктом 6 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 визначено, що у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

Із урахуванням вище наведеного та зважаючи на те, що два адміністративні протоколи складені відносно однієї особи за вчинення кількох адміністративних правопорушень та одночасно розглядаються в одному суді, то дані справи про адміністративні правопорушення: № 375/1069/24 (провадження № 3/375/761/24) та № 375/1071/24 (провадження 3/375/763/24) підлягають об`єднанню в одне провадження.

В судове засідання, призначене на 18.07.2024 ОСОБА_1 не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення SMS-повідомленням судової повістки згідно поданої ним заяви, колопотаня про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_1 обізнаний, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, який в подальшому передано на розгляд до суду, однак, про стан судового провадження не цікавиться та проігнорував судовий виклик, який він виявив бажання отримати у формі СМС-повідомлення на вказаний ним же номер телефону.

За таких обставин справа розглядається за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються:

протоколом про адміністративне правопорушення;

поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Окрім показань особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, вина ОСОБА_1 підтверджується також іншими доказами, дослідженими судде.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ №217907 від 21.06.2024 вбачається, що 21.06.2024, о 08 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , психічного та фізичного характеру, що виразилось у словесних образах нецензурних висловлюваннях, шарпанням за руки та одяг, чим вчинив відносно потерпілої психологічне та фізичне домашнє насильство.

Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_2 від 21.06.2024 її чоловік ОСОБА_1 вчиняє стосовно неї психологічне та фізичне домашнє насильство близько двох місяців.

Відповідно до пояснення ОСОБА_2 від 21.06.2024 ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння здійснював щодо неї психологічне та фізичне насильство. Постійно її обзиває, принижує, наносив тілесні ушкодження.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується також відеозаписом, зробленим із застосуванням боді-камери потрульного поліцейського, та записаним на СD-диск, починаючи з 9-ї хвилини запису, файл clip-0.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №986138 вбачається, що 11.06.2024, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 порушив вимоги термінового заборонного припису АА № 162510, а саме: зобов`язання залишити місце проживання, заборону на вхідта перебування в місці проживання потерпілої особи та заборону у будь-який спосіб контактувати з потерпілою особою, при цьому погрожував нанести тілесні ушкодження та словесно ображав потерпілу, чим вчинив відносно потерпілої психологічне домашнє насильство.

Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_2 від 21.06.2024 її чоловік ОСОБА_1 вчиняє стосовно неї психологічне та фізичне домашнє насильство, порушує терміновий заборонний припис щодо перебування за місцем проживання.

Аналогічні факти ОСОБА_2 виклала і у своїх поясненнях від 21.06.2024.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується також відеозаписом, зробленим із застосуванням боді-камери потрульного поліцейського, та записаним на СD-диск, починаючи з 9-ї хвилини запису, файл clip-0.

Частиною 1 статті 1732 КУпАП передбачено вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Отже, враховуючи викладені обставини та досліджені докази, вважаю доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.1732 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства.

Факт порушення вимог термінового заборонного припису суддею не встановлено, оскільки матеріали справи не містять самого термінового заборонного припису, що виключає можливість встановлення факту порушення його вимог.

Відповідно до ч.2 ст 281 КУпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), викладених, зокрема у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08, «Озеров проти Росії» (Ozerov v. Russia), заява № 64962/01, «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд не може змінювати суть «обвинувачення», викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про визначення виду і розміру адміністративного стягнення, яке слід застосувати до ОСОБА_1 суддя дійшов до таких висновків.

Санкцією ч. 1 ст. 1732 КУпАП передбачено ряд альтернативних покарань: штраф від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, водночас двічі вчинив домашнє насильство по справах, які розглядаються на даний час, суддя дійшов висновку про можливість призначення найменш суворої міри покарання штрафу у максимальному його розмірі. Водночас призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді громадських робіт або адміністративного арешту є на переконання судді, занадто суровим з огляду на обставини вчинення адміністративного правопорушення та особу самого правопорушника.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 34 КУпАП України, суддя не встановив.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 35 КУпАП України, суддею не встановлено.

Враховуючи особу правопорушника, його вік, соціальний стан, ступінь його вини, а саме: умисне вчинення адміністративного правопорушення; майновий стан та обставини, що пом`якшують його відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суддя вважає, що ОСОБА_1 має бути призначене покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 1732 КУпАП України, а саме: у виді штрафу. На переконання судді саме таке покарання є найбільш доцільним та достатнім для виховання особи, її виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень, оскільки штраф накладає на порушника певний фінансовий тягар, який в подальшому виховує особу правопорушника в дусі поваги до законів України та подальшої поведінки у суспільстві, і в більшій мірі є чинником запобігання вчиненню нових правопорушень.

Згідно пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на дату ухвалення постанови становить 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.7, 23, 33, 36, ч.3 ст. 172-20, 268, 283-284, 287 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення

№ 375/1069/24 (провадження № 3/375/761/24) та № 375/1071/24 (провадження 3/375/763/24) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності ч.1 ст. 173-2 КУпАП України.

Присвоїти об`єднаній справі загальний номер: № 375/1069/24 (провадження № 3/375/761/24).

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 (триста сорок) гривень.

Штраф підлягає стягненню на користь держави (рахунок отримувача: UA0010842; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; код класифікації доходів бюджету:21081100).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Судовий збір підлягає стягненню в дохід держави (рахунок отримувача: UA 0026001; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; код класифікації доходів бюджету: 22030106) .

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно із ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя В. П. Антипенко