Провадження №: 3/755/5163/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" листопада 2024 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Федосєєв С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , року народження, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

ОСОБА_1 24 липня 2024 року о 14 годині 30 хвилин, у м. Києві, по вул. Воскресенська, 2-А, керував транспортним засобом марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечного бокового інтервалу, та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «MAZDA» д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований біля будинку. Внаслідок ДТП транспортні засобі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками.

Своїми діями порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24.07.2024 року о 14 годині 30 хвилин, у м. Києві, по вул. Воскресенська, 2-А, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців, поведінка, що не відповідає обстановці.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, факт відмови зафіксовано на камеру - 473853, 472363. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, надав пояснення щодо вчиненого адміністративного правопорушення. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, пояснивши, 27.07.2024 керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з НОМЕР_1 у м. Києві, по вул. Воскресенська, 2-А, за його участю сталась ДТП, коли працівники поліції складали протокол про адміністративне правопорушення один з поліцейських сказав, що вбачає у нього ознаки алкогольного сп`яніння, та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці або якщо він не хоче то може відмовитись та потім пройти огляд самостійно у закладі «Соціотерапія». Після цього ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці, він пройшов тест і драгер показав менше 0,2 проміле, що є допустимою нормою, та дозволяє керування транспортним засобом. Результат не влаштував поліцейського і він почав наголошувати на необхідності пройти огляд у медзакладі, не назвавши причину такої необхідності, що було сприйняте останнім як упереджене ставлення, після чого було складено протокол про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того протокол про адміністративне правопорушення складений зі значними порушеннями працівниками поліції Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, а саме не зазначили результат огляду та не долучили чек Драгеру. З підстав наведених у поясненнях ОСОБА_1 просив закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, письмові пояснення долучені до матеріалів справи дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

В судовому засіданні ОСОБА_1 були надані пояснення, щодо вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, які є послідовними та логічними суд бере їх до уваги.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД 865669, схемою ДТП, поясненнями свідків, та визнанням вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, за ст. 124 КУпАП передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З огляду, що на момент розгляду даної справи закінчилися строки давності притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП передбачені ст. 38 КУпАП, суд вважає за необхідне провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити.

Що стосується адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП вчиненого ОСОБА_1 , суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14(із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що відповідальність заст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні особою транспортним засобом у стані сп`яніння, передачі керування особі, яка знаходиться в такому стані або у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений Кодексом України про адміністративні правопорушення, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 р. (в подальшому - Порядок № 1103).

Відповідно до положень частини 3 статті 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п.7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. 6 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За правилами п.7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відтак, нормами чинного законодавства України визначено дві підстави направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, якими є: відмова особи від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу; висловлення водієм незгоди з результатами огляду, проведеного на місці зупинки автомобіля.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 4 розділу ІІ вищевказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Як вбачається з дослідженого відеозапису ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці з використанням приладу «Драгер», і він його пройшов слідуючи інструкціям поліцейського, проте до матеріалів справи не долучений чек тесту з результатом проходження огляду на стан сп`яніння на місці, та не відображена дана подія у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ніяким чином, а лише зазначено, що водій відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер або у лікаря нарколога.

Крім того у протоколі поліцейський зазначає, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці). При цьому, з відеозапису вбачається, що перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, на 4:02:00 хвилині (диск№1) відбулась розмова між працівниками поліції в ході якої, один з поліцейських сказав про необхідність проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , на питання іншого поліцейського, чому він так вважає, чи він почув запах з порожнини рота, другий поліцейський відповів, що запаху з порожнини рота немає, а людина 1955 року народження пенсіонер, тому потрібно провести огляд на стан сп`яніння.

Дослідженими доказами по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 встановлено, що поліцейськими під час складання протоколу допущене порушення вимог закону в частині проведення огляду на стан сп`яніння та складання протоколу ААД № 865671 від 24.07.2024.

Отже, те що працівниками поліції не було встановлено таку ознаку алкогольного сп`яніння, як характерний запах з порожнини рота, суперечить зазначеному у протоколі.

Що стосується інших ознак алкогольного сп`яніння зафіксованих працівником поліції в протоколі, а саме: порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці, з відеозапису нагрудної камери № 473853, 472363 не було встановлено, а тому, суд відноситься до зазначених у протоколі ознак критично та вважає такими, що зафіксовані виключно внутрішнім переконанням інспектора поліції. Крім того, дані ознаки не було підтверджено, жодним долученим до матеріалів справи доказом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні, особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було надано послідовні та логічні усні пояснення, та викладені письмово, з приводу складання протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Судом було вжито всіх заходів, для встановлення обставин справи.

Будь-яких інших доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння суду не надано.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні по справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine») no. 16437/04 ECHR 14.02.2008 у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).

Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідно вимог чинного законодавства, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 , вивчивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 23, 24, 30, 33, 124, 130, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП України

за ст. 124 КУпАП провадження відносно ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності.

за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: