ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 рокуселище ПетровеСправа № 941/1311/24
Провадження № 3/941/537/24

Суддя Петрівського районногосуду Кіровоградської області Колесник С. І., за участі адвоката Вацюка М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , не працюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Петрівського районного суду Кіровоградської області надійшли матеріали від Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, мотивуючи тим, що 05.10.2024 року о 22 год. 55 хв. в смт Петрове по вул. Центральна, 34, Олександрійського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 керував авто Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя, огляд проводився на місці зупинки т.з. зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, результат огляду 0,61 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Вацюк М.В. у судовому засіданні заявив та подав до суду письмове клопотання про закриття провадження по справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак надав до суду пояснення на протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у яких заперечив своє керування в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом, також прохав розглядати справу без його участі та за участю його адвоката Вацюка М.В., підтримав клопотання свого захисника про закриття провадження по справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином об`єктивна сторона даного правопорушення включає в себе три складові:

керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

передачі керування;

відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, ключовою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частино першою статті 130 КУпАП є те, що правопорушник має керувати транспортним засобом та перебувати в стані сп`яніння.

При цьому, відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування (пункт 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Крім того, в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду № 404/4467/16-а від 20.02.19 року зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу».

При цьому у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху.

Так, додані до матеріалів справи DVD-диски з відеофайлами оформлення правопорушення, які знаходяться в адміністративній справі не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки вони не відтворюють відеозапис, а отже не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_2 о 22 годині 55 хвилин 05.10.2024 року.

Будь яких інших доказів, що підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в тому числі о 22 годині 55 хвилин 05.10.2024 року, матеріали справи не містять. Відповідно до відомостей зазначених в протоколі та наявних в матеріалах справи, поліцейський, який склав протокол, свідків для документування правопорушення не залучав. Зазначена обставина повністю спростовує об`єктивну сторону правопорушення зазначену в протоколі, а саме факт керування автомобілем та час вчинення правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява № 16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №3 6673/04).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 542035 від 05.10.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 , сам по собі не є головним доказом події правопорушення.

Частиною 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам у даній справі, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom) від 14 березня 2002 р., заява № 46477/99, суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 542035 від 05.10.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достовірності.

До складеного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідних доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, а тому з урахуванням вказаного рішення ЄСПЛ, вважаю, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи.

Відповідно до відомостей зазначених у протоколі у графі «до протоколу додаються» зазначено, що до протоколу додано «Пояснення гр. ОСОБА_1 , роздруківка з Драгер 6810, відеозапис, акт огляду на визначення стану сп`яніння», однак зазначені «докази» не є належними та допустимими доказами у справі з наступних підстав:

Наявний в матеріалах Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не є належним та допустимим доказом перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки складений в порушення вимог «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок) та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року за №1452/735 (далі Інструкція):

- акт не містить дати його складання.

- в акті не зазначено до якого протоколу (дата, номер) його було складено.

- в графі «назва, номер спеціального технічного засобу» акту огляду зазначено, що огляд проведений за допомогою «Алкотестер Драгер 6820», що не відповідає назві законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки, а саме назві спеціального технічного засобу «Газоаналізатор Alcotest 6820», дана розбіжність у назві унеможливлює ідентифікацію спеціального технічного засобу, яким проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складений поліцейським ОСОБА_2 , а підставою для його складання була роздруківка результату тестування, яка підписана поліцейським Кривошеєю М.В., отже акт огляду відносно ОСОБА_1 складено поліцейським, який не проводив тестування. При цьому статус поліцейського ОСОБА_3 у даному адміністративному провадженні не визначений, тобто він не є процесуальною особою у справі, а складені ним документи є недопустимими доказами у справі.

Так, відповідно до пункту 5 зазначеного Порядку, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

У зв`язку із зазначеним даний акт не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Роздруківка результату тестування до протоколу № 542035 тест № 572 від 05.10.2024 року не є належним та допустимим доказом перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки згідно відомостей, що містяться в роздруківці результату тестування, тестування проведено поліцейським ОСОБА_3 , а протокол складено поліцейським ОСОБА_2 , отже тестування відносно ОСОБА_1 проведено поліцейським, статус якого у даному адміністративному провадженні не визначений, тобто не процесуальною особою, а отже результат тестування є недійсним.

Додані до матеріалів справи DVD-диски із відеозаписами не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки відеозапис на них не відтворюється.

Пояснення ОСОБА_1 , що міститься в матеріалах справи, як особи яка притягується до адміністративної відповідальності не є доказом у справі з наступних підстав:

Додане до матеріалів справи пояснення ОСОБА_1 з приводу зазначеного в протоколі правопорушення, в якому він ніби то погоджується з результатами його огляду на стан сп`яніння не є допустимим доказом у справі, оскільки воно складено поліцейським ОСОБА_3 , який відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи не є процесуальною особою у даній справі, так як складання протоколу здійснювалося поліцейським ОСОБА_2 , а інші докази участі у справі поліцейського ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до принципу безпосередності судового розгляду, суд не має брати до уваги пояснення особи, що притягується до відповідальності, надані нею до судового розгляду справи, оскільки відповідно ст. 268 КУпАП така особа має право давати пояснення під час розгляду справи. Пояснення ОСОБА_1 надано суду 20.11.2024 року у письмовому вигляді.

До матеріалів справи додано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 542034 складеного 05.10.2024 року відносно ОСОБА_1 за порушення передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, однак дана копія протоколу не є допустимим та належним доказом його вини у вчиненні ним правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП:

Копія протоколу не посвідчена належним чином, а саме, не зазначено дату посвідчення копії протоколу, не зазначено посаду особи, яка його посвідчила, матеріали справи не містять доказів, що особа « ОСОБА_4 » має повноваження посвідчувати копії документів, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення ( ОСОБА_4 не є процесуальною особою у справі).

Обставини зазначені у доданій копії протоколу серії ААД № 542034 складеного відносно 05.10.2024 року щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_2 05.10.2024 року о 22 год. 55 хв. в АДРЕСА_2 без посвідчення водія спростовуються наданим суду клопотанням про закриття справи № 941/1310/24 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення та поясненням ОСОБА_1 . Копія клопотання та пояснення додаються.

За положеннями ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до частин другої, третьої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості

застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини п`ятої статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява № 16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №3 6673/04).

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, оскільки будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів того, що ОСОБА_1 05.10.2024 року о 22 год. 55 хв. керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, не надано, та особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не виконано вимоги ст. 266 КУпАП, її висновок є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого, такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Оцінюючі у сукупності усі фактичні обставини даної справи суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, оскільки вина останнього не підтверджується в повній мірі доказами, доданими до матеріалів справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Кропивницького апеляційного суду через Петрівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя С.І. Колесник