Справа № 163/1266/24 Провадження №33/802/465/24 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю представника митного органу Федчишиної С.Ф. (в режимі відеоконференції), розглянувши апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 06 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Даною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , пенсіонера, закордонний паспорт НОМЕР_1 , виданий 24.04.2023 органом 0517, РНОКПП НОМЕР_2 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та на підставі ст.22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі закрито.

Так, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 10 вересня 2023 року через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ввіз на територію України автомобіль марки «Mercedes-Benz Vaneo», кузов № НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 (країна реєстрації Латвійська Республіка), в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 09.11.2023, та перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 03.05.2024 на митному посту «Устилуг» Волинської митниці, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.6 ст.481 МК України.

У своєму рішенні суддя місцевого суду вказав, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, і при цьому його вина доводиться матеріалами справи. Однак, при накладенні стягнення вважав за можливе застосувати положення ст.22 КУпАП.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, Волинська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та постановити нове, яким визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції цієї статті. Також просить покласти ОСОБА_1 судові витрати по справі. В обґрунтування апеляційних доводів, митний орган зазначає про те, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України. Водночас, не погоджується Волинська митниця з рішенням суду в частині звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, оскільки для цього відсутні передбачені законом підстави. Транспортний засіб, який був ним ввезений тимчасово із зобов`язанням під зворотне його вивезення за межі України, на даний час продовжує перебувати на території України незаконно, без сплати митних платежів.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку представника митного органу, яка скаргу підтримала із наведених у ній підстав, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 06.06.2024 в частині факту вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України апелянтом не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Разом з тим, Волинська митниця вказує про незаконність судового рішення в частині застосування адміністративного стягнення, а саме про відсутність підстав для застосування положень ст.22 КУпАП.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

За положеннями ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із положеннями ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому суд, за наявності підстав, суд повинен обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст.22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Водночас, Пленум Верховного Суду України в п.17 своєї постанови №8 від 03.06.2005 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» роз`яснив, що у справах про порушення митних правил, суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст.22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання щодо застосування адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 місцевим судом були з`ясовані та враховані обставини, передбачені ст.23, 33 та 22 КУпАП, а також роз`яснення ПВСУ.

Зокрема, суд фактично врахував, те що ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил притягується вперше, відповідно до його письмових пояснень не заперечує ввезення транспортного засобу, є пенсіонером, а також відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність та те, що його дії не спричинили і не могли спричинити істотної шкоди громадським або державним інтересам в нинішніх умовах в яких перебуває України воєнний стан.

Як встановлено судом і це підтверджується наявними у справі доказами, транспортний засіб, а саме - автомобіль марки «Mercedes-Benz Vaneo», кузов № НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , який тимчасово ввезений ОСОБА_1 в Україну, на підставі акту приймання-передачі №460 від 15.09.2023 був відразу ж переданий ним представнику Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, для подальшого використання як донора запасних частин для автомобілів бойового підрозділу ЗСУ. Надалі, як вбачається із наявних у справі документів, цей транспортний засіб органом місцевого самоврядування був переданий до одного з підрозділів ЗСУ, який виконує бойові завдання з метою його використання як донора запасних частин для автомобілів ЗСУ.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів про будь-яку особисту матеріальну чи іншу користь (вигоду) в діях ОСОБА_1 .

Тому апеляційний суд повністю погоджується із висновками місцевого суду про те, що дії ОСОБА_1 у нинішніх умовах воєнного стану фактично були спрямовані на користь держави та суспільства в особі ЗСУ, вони мають характер благодійництва та допомоги ЗСУ задля досягнення загальної для українського народу мети, а саме перемоги у розпочатій рф війни проти України.

Фактично наслідки вчиненого не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам в нинішніх умовах з урахуванням мети вчинення правопорушення.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що з врахуванням сукупності вищевикладених обставин, відсутності обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , даних про його особу, у справі достатньо підстав для звільнення останнього від адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого, обмежившись щодо нього усним зауваженням. Відповідно правильним є закриття провадження у справі, оскільки це відповідає положенням ст.284 КУпАП.

На думку суду, застосування в даному випадку такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КпАП України мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про те, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення, передбачене санкцією ч.6 ст.481 МК України, є безпідставними, оскільки виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню, а тому в даному випадку, застосування щодо ОСОБА_1 стягнення буде явно несправедливим.

З огляду на викладене, законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді, - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284, 294 КУпАП, ст.528 МК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 06 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк