Справа № 650/5320/24
провадження № 3/650/2042/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі головуючого Сікори О.О., із секретарем Чечун В.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли від Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого тимчасово виконуючим обов`язки начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Майор ОСОБА_2 будучи начальником відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 22.08.2024 перебуваючи на своєму робочому місці, склав протокол №176 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_3 , за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, за не поновлення на військовому обліку до 17.07.2024. За результатом розгляду складеного протоколу ОСОБА_2 , постановою по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП за № 176 від 22.08.2024 на громадянина ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень. Однак, ч. 2 ст. 210-1 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень не передбачено, а передбачена санкцією ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Як наслідок, за результатами розгляду адміністративного позову громадянина ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 02.10.2024 рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області постанову №176 від 22.08.2024 про притягнення громадянина ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП скасовано, провадження у справі закрито.

Відповідно до вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було зчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, то пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, майор ОСОБА_2 , достовірно знаючи свої обов`язки передбачені зазначеними вище законодавством та відомчими нормативно-правовими актами, інструкціями та наказами, які регламентують порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, допустив їх порушення, а саме не забезпечив належний контроль за особами, що мали поновитися на військовому обліку та не забезпечив повну, об`єктивну, всебічну і неупереджену оцінку діям особи щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, майор ОСОБА_2 , будучи на посаді начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 , що дислокується за адресую: АДРЕСА_1 , 22.08.2024 перебуваючи на своєму робочому, будучи військовою службовою особою відповідальною за складення протоколів про військові адміністративні правопорушення відповідно до ст. 235 КУпАП, діючи всупереч інтересам служби на порушення своїх статутних обов`язків, вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, а саме:

- не забезпечив належний контроль за особами, що мали поновитися в ІНФОРМАЦІЯ_3 на військовому обліку;

- не забезпечив повну, об`єктивну, всебічну і неупереджену оцінку діям особи щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення та виноситься постанова про притягнення до адміністративної відповідальності;

- не встановив всіх обставин адміністративного правопорушення;

- не звернув увагу на те, що в Україні на час складання протоколу про адміністративне правопорушення діє воєнний стан;

- склав адміністративний протоколи №176 від 22.08.2024 відносно громадянина ОСОБА_3 із заздалегідь невірною кваліфікацією за ч. 2 ст. 210 КУпАП як за повторність вчиненого правопорушення, однак в протоколі повторність не інкримінуються;

- не вірно кваліфікував правопорушення при оформленні постанови №176 від 22.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_3 де вказав ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, в супереч протоколу який складено за ч. 2 ст. 210 КУпАП;

- не вірно застосував санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, яка взагалі передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Тобто, своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 17215 КУпАП.

ОСОБА_2 на судове засідання не з`явився, надав заяву згідно якої вину визнає, просить розгляд справи здійснити за його відсутності.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду.

В залежності від встановленого суд повинен прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів на посадових осіб, ким в даному разі є прокурор (ч. 2 ст.251, п.п. 11 п. 2 ч. 1 ст.255 КУпАП).

Суд не має права виходити за межі пред`явленого звинувачення.

Відтак, диспозиція ч. 2 ст. 17215 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що Указом Президента України №303/2014 від 17.03.2014 оголошено часткову мобілізацію, а отже настав особливий період.

В той же час, відповідно до цього ж Указу, мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом. Указ Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 18.03.2014.

Отже, часткова мобілізація за цим Указом проводилась лише протягом 45 діб з 18.03.2014.

В той же час, Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений.

Законом України про затвердження Указу Президента України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» № 3429-IX від 06.11.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

А згодом і Указом від 5 лютого 2024 року №49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року №3564-ІХ, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року №3684-ІХ), востаннє строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року на 90 діб.

Безпосереднім об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 17215 КУпАП, є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків.

З об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків полягає у невиконання дій, які входять до службових обов`язків.

Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено перелік загальних обов`язків.

Статтею 16 цього Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Обсяг дій та заходів, які вважають військовими обов`язками, міститься і в ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та підтверджуються відповідними наказами, що затверджують функціональні обов`язки конкретної військової службової особи із дорученням відповідних доказів.

При визначенні сфери службової недбалості слід установити межі службової компетенції службової особи та конкретне коло її повноважень. Невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків може бути як одноразовим, так і систематичним, і набувати вигляду певної лінії поведінки по службі.

Слід ураховувати, що відповідальність настає лише в тому разі, коли військова службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином та виконати свої службові обов`язки в повному обсязі.

Це адміністративне правопорушення належить до правопорушень з формальним складом, для якого закон вимагає лише встановлення факту діяння, тобто відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби настає незалежно від того, чи призвело це діяння до негативних наслідків та завдання шкоди матеріального характеру.

Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується необережністю, яка може виступати у двох формах: злочинна самовпевненість або злочинна недбалість.

Злочинна самовпевненість полягає в тому, що винний передбачає можливість настання суспільно небезпечних наслідків, які є результатом недотримання спеціальних правил, що регламентують службову діяльність військових службових осіб, але легковажно розраховує на їх відвернення.

Злочинна недбалість характеризується тим, що військова службова особа не передбачає, що в результаті недотримання спеціальних правил, які регламентують військову службову діяльність, може бути завдано шкідливих наслідків, хоча повинна була і могла це передбачити.

Суб`єктом цього правопорушення є лише військові службові особи, під якими, згідно з приміткою до ст. 17213 КУпАП, розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності у подальшому.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол, що кореспондується з вимогами ст. 256 КУпАП.

На підтвердження вини правопорушника у вчиненому суду надані такі письмові докази: письмові пояснення, які узгоджуються між собою та вказують на беззаперечну вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протокол про адміністративне правопорушення від 23.10.2024 року, який складено уповноваженою особою та із дотриманням вимог закону, витяг із наказу № 248 від 30.08.2024р, рапорт на призначення службового розслідування вх. 4185 від 10.10.2024, Акт службового розслідування вих. 3776 від 11.10.2024, Копію наказу від 10.10.2024 № 73 "Про призначення службового розслідування", пояснення підполковника ОСОБА_4 ,пояснення майора ОСОБА_2 , копію наказу від 11.10.2024 № 147 "Про результати службового розслідування".

Зазначені у матеріалах справи докази дозволяють встановити, що майор ОСОБА_2 , виконуючи свої службові обов`язки, допустив недбале ставлення до військової служби. Це підтверджується наступними фактами, виявленими під час аналізу доказів.

Порушення порядку складання адміністративного протоколу. Протокол № 176 від 22.08.2024 року, складений майором ОСОБА_5 , містить неправильну кваліфікацію дій громадянина ОСОБА_3 . У протоколі зазначено ч. 2 ст. 210 КУпАП, але повторність правопорушення, яка є підставою для застосування цієї статті, не була доведена. Невірна кваліфікація, зазначена в протоколі, свідчить про формальне виконання службових обов`язків та відсутність належної уваги до суті обставин правопорушення.

Неправильне застосування санкції. У постанові за цим же протоколом вказано стягнення у розмірі 17 000 гривень, яке передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Це свідчить про недостатнє знання законодавства або нехтування ним під час прийняття рішення. У результаті такі дії спричинили неправомірне покарання громадянина ОСОБА_6 , яке згодом було скасовано судом.

Недотримання об`єктивності та повноти під час оцінки обставин. Як зазначено у матеріалах справи, майор ОСОБА_5 : не забезпечив об`єктивну оцінку дій правопорушника, не встановив усі обставини, що мають значення для вирішення справи, проігнорував факт, що в Україні діє воєнний стан, що могло вплинути на оцінку обставин і характер діяння Неборачека. Такий підхід є порушенням вимог ст. 280 КУпАП, які зобов`язують посадову особу всебічно, повно та об`єктивно розглядати справу.

Істотна шкода від недбалості. Як наслідок, постанова № 176 від 22.08.2024 року була скасована рішенням суду від 02.10.2024 року. Це створило прецедент неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності, що підриває довіру до роботи військових органів і негативно впливає на їхню репутацію. Неналежне виконання службових обов`язків майором ОСОБА_5 завдало істотної шкоди інтересам державної служби, яка забезпечує військовий облік і мобілізаційну готовність.

Висновки службового розслідування. Рапорт та акт службового розслідування вказують, що майор ОСОБА_5 мав усі необхідні умови для виконання своїх службових обов`язків належним чином, але через недбале ставлення до виконання службових завдань допустив порушення. Пояснення самого майора ОСОБА_5 підтверджують факт визнання ним своєї вини.

Таким чином, наведені докази підтверджують, що майор ОСОБА_2 : недбало виконував службові обов`язки, що включало неправильну кваліфікацію правопорушення, недотримання процедурних норм та відсутність належного контролю; не забезпечив об`єктивність, повноту та всебічність розгляду справи, чим порушив статті 245, 252, 280 КУпАП; його дії, вчинені в умовах воєнного стану, мають характер суспільно небезпечної бездіяльності, що завдало істотної шкоди державним інтересам.

На підставі цього суд вважає обґрунтованим визнати майора ОСОБА_5 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

При обранні виду та міри адміністративного стягнення суд враховує, що вина особи у вчиненому доведена, а вчинене адміністративне правопорушення є військовим правопорушенням. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність не встановлено. Відомостей щодо майнового стану особи суду не надано.

Згідно з п.12 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" ОСОБА_2 підлягає звільненню від сплати судового збору, передбаченого ст.40-1 КУпАП, оскільки він являється військовослужбовцем і дана справа пов`язана з виконанням його службових обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись вищезазначеними положення чинного законодавства, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-15 ч.2 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги 19 листопада 2024 року.

Постанову може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено до Херсонського апеляційного суду через місцевий суд протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя : О.О. Сікора