Номер провадження: 33/813/1886/24
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/27856/23

Номер провадження: 33/813/1886/24

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

за участю секретаря судового засідання - Губара Д.В.,

Особи, які прийняли участь у розгляді справи:

- захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Тодорова Лілія Михайлівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Тодорової Лілії Михайлівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі - 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі - 605,60 грн..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 13.11.2023 року о 11годині 55 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi A6», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. С. Ріхтера 127А, з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло (звужені), підвищена швидкість руху, неприродня блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичній установі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії ААД № 648214 від 13.11.2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Тодорова Лілія Михайлівна, діюча в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що оскаржувана постанова винесена при невідповідності висновків, викладених у постанові суду, обставинам справи, з порушенням норм діючого законодавства. Апелянт зазначає, що було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки його не було повідомлено про дату розгляду справи у суді. Відтак у ОСОБА_1 була відсутня можливість захищатися, подавати заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. Відсутні докази направлення винесеної постанови. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодного прізвища свідків, свідками протокол не підписувався, що є порушенням Розд. ІІ п. 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції. В матеріалах справи відсутнє, направлення на огляд водія транспортного засобу на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сукупність порушень при складані протоколу унеможливлює визначення такого протоколу про адміністративне правопорушення джерелом доказу. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на місці зупинки та не відмовлявся здати біологічне середовище для дослідження, ОСОБА_1 не було запропоновано та не було іншим способом взято біологічне середовище.

Посилаючись на такі доводи, адвокат Тодорова Лілія Михайлівна, діюча в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі.

У судовому засіданні адвокат Тодорова Л.М., діюча в інтересах ОСОБА_1 , підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 648214 від 13.11.2023 р., наявним у справі відеозаписом.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я і складено протокол про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що в діях останнього вбачається порушення вимог п. 2.5 ПДР у вигляді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, а саме:

- відомостями які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №648214 від 13.11.2023 року, про те, що1 3.11.2023 року о 11годині 55 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi A6», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. С. Ріхтера 127А, з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло (звужені), підвищена швидкість руху, неприродня блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичній установі відмовився (а. с. 1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зі змісту якого встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду (а. с. 5);

- відеофіксацією, яка міститься в матеріалах справи на компакт-диску (а. с. 6).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Вимоги працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння не були безпідставними та ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №648214 від 13.11.2023 року, зазначено, що були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, неприродна блідість обличчя, підвищена жвавість руху. Зазначене підтверджується відеозаписом.

З досліджених матеріалів справи, зокрема відеозапису з портативних відеореєстраторів поліцейських УПП встановлено, що о 12:00:43 поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. О 12:01:22 на запитання працівників поліції «Чи будете їхати на огляд?» ОСОБА_1 відповідає «Я не буду їхати».

Долучений до справи відеозапис містить фіксацію подій в обсязі, який надає підстави вважати встановленим факт адміністративного правопорушення.

При цьому, апеляційний суд зазначає, шо адміністративний протокол щодо ОСОБА_1 складений не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджена.

Апеляційний суд погоджується з доводом апеляційної скарги, що апелянта не було належним чином сповіщено про дату, час та місце судового розгляду суду першої інстанції. Проте, зазначене не є безумовною підставою для закриття провадження по справі, оскільки не впливає на обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення.

Дотримання правил, які конкретизованого процесуальним законом щодо апеляційного оскарження рішення місцевого загального суду, не повинно мати зайвий формалізм, а саме спровокувати ситуації умисного ухилення від адміністративної відповідальності за скоєння беззаперечного адміністративного правопорушення. Апеляційним судом було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. Таки чином, ОСОБА_1 було надано можливість довести свою правову позицію апеляційному суду.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в їх сукупності не містять посилань на нові факти, які б вказували на незаконність винесеної постанови суду першої інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини по справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність доводів апеляційної скарги. Вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підстави для скасування або зміни постанови суду відсутні.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Тодорової Лілії Михайлівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін