справа № 619/6990/24
провадження № 3/619/1982/24
ПОСТАНОВА

іменем України

18 жовтня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняЛоманової І.А.
захисникаКороля В.Р.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

установив:

28 серпня 2024 року о 22 год 25 хв у с-ще Вільшани Харківського району Харківської області по вул. Коваленка, 93, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «OPEL KADDET» р/н НОМЕР_1 , не маючи права керувати транспортними засобами, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР.

У судове ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

До початку розгляду справи захисник Король В.Р. повідомив суду, що ОСОБА_1 відомо про час і місце судового розгляду, але він не може з`явитися до суду та вважав за можливе провадити розгляд за його відсутності, з яким узгоджена процесуальна позиція.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Пояснив, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а є тільки дані, що він перебував в автомобілі, який не рухався. Крім того, працівниками поліції порушено вимоги законодавства та нормативно-правових актів, оскільки встановлено порушення безперервності відеозаписів, які долучені до матеріалів справи, а отже, їх не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Також вказав, що у матеріалах справи містяться значні суперечності, а саме: у часі складання в протоколу про адміністративне правопорушення та часі початку цієї події на відеозаписі. Крім того вказав, що в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_1 , які записані рукою працівника поліції та така процедура відсутня на відеозаписі. Також пояснив, що працівники поліції не повідомили про причину зупинки, чим порушили вимоги Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначені в статті 280 КУпАП, зокрема орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Пунктом 2.1а ПДР установлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Судом достовірно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме відомостями:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 804648 від 28.08.2024, що складений у відповідності до ст. 256 КУпАП, в якому зафіксовано обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та який підписаний ОСОБА_1 ;

- довідки старшого інспектора з адміністративної практики СВГ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Гаврющенко Д. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, скоєної 13.02.2024;

- письмових пояснень ОСОБА_1 від 28.08.2024, які записані з його слів, з яких вбачається, що 28.08.2024 приблизно о 22 год 45 хв в с-ще Пересічне в центрі, а саме, площа Незалежності та почав рух на автомобілі Опель Кадет р/н НОМЕР_1 та рухався в бік Сумського шляху по вул. Коваленко. Біля будинку № 93 по вул. Коваленко був зупинений співробітниками поліції на підставі того, що рухався на дальньому світлі. Він неодноразово ніс адміністративну відповідальність за те, що він не мав права керування транспортними засобами, але до теперішнього часу посвідчення водія у нього немає;

- рапорту працівника поліції старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 28.08.2024 відповідно до якого, під час несення служби 28.08.2024 у складі екіпажу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за адресою: с-ще Пересічне було зупинено транспортний засіб «OPEL KADDET» р/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає у АДРЕСА_1 . У ході перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 не має права керувати транспортними засобами. Також було встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення. У зв`язку з чим на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП за порушення а. 2.1а ПДР. Подію зафіксовано на б/к Теcsav ВДС-43-GWCP;

- довідки старшого інспектора з адміністративної практики СВГ ВП № 3 ХРУП №3 ГУНП в харківській області гаврющенко Д. відповідно до якої,за даними інформаційно-комунікаційної системи «ІПНП», пошук «ГСЦ Посвідчення водія» водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в базі даних не значиться.

- відеозапису з нагрудних камер працівників поліції на якому зафіксовано, що працівник поліції після зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , спитав у нього чи має він посвідчення водія та що останній відповів, що ви ж знаєте, що немає. Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 прийняти вправо для складання протокола про адміністративне правопорушення. На відеозаписі також зафіксовано, що працівником поліції під час перевірки особи водія також встановлено, що ОСОБА_1 раніше був притягнутий до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення. Крім того, поліцейським роз`яснені ОСОБА_1 його процесуальні права. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факту керування ним транспортним засобом, а навпаки підтвердив, що він ним керував.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд дійшов переконання, що вина ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Доводи захисника про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовуються відомостями, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а саме поясненнями ОСОБА_1 , у яких він підтвердив те, що 28.08.2024 приблизно о 22 год 45 хв рухався на автомобілі Опель Кадет р/н НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції; рапортом працівника поліції у якому зазначено, що 28.08.2024 екіпажем було зупинено транспортний засіб Опель Кадет, яким керував ОСОБА_1 .

Крім цього, з відеозапису, долученого до матеріалів справи об`єктивно вбачається, що під час зупинки транспортного засобу, водієм якого був саме ОСОБА_1 працівник поліції повідомив, що є підозра, що водій цього транспортного засобу не має права керування транспортними засобами. ОСОБА_1 на такі питання працівника поліції не заперечував та повідомив, що у нього дійсно немає водійського посвідчення.

Такі відомості свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем у якості водія, а визнання ним відсутності у нього посвідчення водія, поза розумним сумнівом свідчить про його обізнаність в тому, що він керує транспортним засобом не маючи при цьому посвідчення водія.

Поряд з цим, з відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що стосовно нього виносилась постанова за ч. 5 ст. 126 КУпАП, що останній не заперечував. Враховуючи наявність постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що стосовно нього буде складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП на що останній погоджувався. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП. Також його було відсторонено від керування транспортним засобом.

Твердження сторони захисту щодо того, що відеозапис є неповним, тобто не вівся безперервно, та він має ознаки монтування суд вважає необґрунтованими, оскільки, відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджуються зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 804648 від 28.08.2024, так й у долучених до нього доказах та не порушують вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та його захисники Король В.Р. скористалися своїм процесуальним правом та подавали заяву до правоохоронних органів щодо, як на їх думку, фальсифікації цих матеріалів або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП у порядку, передбаченому КПК України. Також стороною захисту не надано відомостей про те, що він звертався до суду в порядку КАСУ щодо оскарження дій працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час розгляду адміністративної справи.

Доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 було зупинено безпідставно та всупереч вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» є необґрунтованими та спростовуються відомостями матеріалів справи.

Стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.

Однак, законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст. 35 Закону «Про Національну поліцію».

Згідно до приписів ст. 31 Закону «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.

Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або обставинами, які можуть надавати прав або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.

При цьому належить урахувати те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2024 року в Україні введено режим «воєнний стан», який діяв і на час оспорюваної події.

Згідно відомостей рапорту та відеозапису, оцінюючи їх у сукупному зв`язку, зупинивши транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , працівниками поліції повідомлено про необхідність перевірки документів водія. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував, що дійсно він не має посвідчення водія.

Матеріали справи не містять відомостей про оскарження дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст. 267 КУпАП.

Щодо посилань захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить значні суперечності, а саме у часі складання в протоколу про адміністративне правопорушення та часі початку цієї події на відеозаписі, суд вважає їх надуманими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки відповідно до відеозапису з боді камер поліцейського, відеозапис починається 28.08.2024 22 год 22 год 35 хв, а протокол про адміністративне правопорушення складено о 22 год 50 хв.

Доводи захисника про те, що в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_1 , які записані рукою працівника поліції та така процедура відсутня на відеозаписі суд вважає необґрунтованими, оскільки ці пояснення зафіксовані працівником поліції зі слів ОСОБА_6 , про що є відповідний його власноручний запис, а тому ці твердження суд до уваги не приймає.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

Санкцією частини п`ятої статті 126 КУпАП, за вказане правопорушення передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За таких обставин, суд дійшов переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилученням транспортного засобу враховуючи, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 804648, належить іншій особі, а саме: ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п.п. 5 п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення: 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2024 року встановлений в розмірі 3028,00 гривні.

Так як на ОСОБА_1 накладається адміністративне стягнення, то відповідно до ст. 401 КУпАП йому необхідно сплатити судовий збір.

Складення даної постанови вимагає значного часу, враховуючи стандарти, які встановлює Конвенція на провадження у справах про адміністративні правопорушення, суддя дійшов висновку про застосування ч. 2 ст. 376 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 КПК України якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Повний текст ухвали (постанови) повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 126 ч. 5, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн (сорок тисяч вісімсот гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилученням транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 судового збору.

Реквізити для сплати адміністративного штрафу у сфері забезпечення дорожнього руху: р/р UA0020001, КОД ЕДРПОУ 37874947, отримувач ГУК Харківська область/Харківобл/21081300, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код бюджетної класифікації 21081100, справа № 619/6990/24, провадження № 3/619/1982/24.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м. Києві/ м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір» Дергачівський районний суд Харківської області.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше 15 днів з дня вручення йому цієї постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Є. А. Болибок