Справа №463/8140/24
Провадження №3/463/2066/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Білоус Ю.Б., розглянувши об`єднані в одне провадження матеріали, які надійшли з УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 громадянина України, українця, , непрацюючого (згідно даних протоколів),

за статтями 122-4 та 124 КУпАП,

та

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, студента,

за статтею 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА№108193, від 20.08.2024року та серії АБА№108192, від 20.08.2024року, 13.08.2024року о 15:48год., в м. Львові, по вул. Ніжинська, 3, Личакіського району Львівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважний та не вжив достатніх дій для безпечного об`їзду перешкоди, а саме: відчиненої двері припаркованого автомобіля марки «Audi A6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , не дотримався інтервалу руху, внаслідок чого скоїв наїзд на зазначений автомобіль, після чого залишив місце вказаної дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Такими своїми діями ОСОБА_1 ,порушив вимоги п.1.5; 2.3(б); 2.10а, 12.3; 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст.122-4,124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА№108196, складеного 21.08.2024 року відносно ОСОБА_2 , автором протоколу констатується, що останній 13.08.2024року, о 15:48год., у м.Львів на вул.Ніжинська, 3, перебуваючи у транспортному засобі автомобілі марки «Audi A6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , відчинивши двері автомобіля, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам руху, що призвело до зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

На думку автора протоколу, водій Чайківський допустив порушення вимог п.15.13 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, та не повідомив про причини своєї неявки, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зважаючи на викладені обставини та те, що ОСОБА_3 , своєчасно сповіщався про час і місце розгляду справи, суд відповідно до вимог статті 268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 , що сприятиме досягненню завдань, визначених статтею 1 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_4 , в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив та пояснив, що у вказаний в протоколі час дійсно знаходився в салоні свого автомобіля марки «Audi A6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , біля свого місця проживання. Оскільки, в салоні було спекотно і він діставав свої особисті речі з авто, водійська дверка була при відкритому стані. Він помітив як у гору, по вул.Ніжинський, рухається транспортний засіб автомобіль марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , враховуючи ширину проїзної частини дороги у нього не виникло жодних сумнівів у безперешкодному проїзді даного автомобіля, однак, при наближенні такого до його місця стоянки він побачив, що водій пригальмувавши спрямовано вдарив бампером свого автомобіля його відчинену дверку, нецензурно висловився в його адресу і поїхав далі. Він вийшов з автомобіля і гукнув до водія автомобіля марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак такий поїхав з місця пригоди. В подальшому він викликав працівників поліції і надав їм пояснення щодо обставин ДТП.

На підтвердження своїх пояснень просить суд долучити відеоматеріали на флеш носії, з камер зовнішнього спостереження та відео реєстратора його автомобіля.

Щодо протоколу складеного відносно нього працівниками поліції за порушення вимог статті 124 КУпАП, то цілковито заперечив свою вину, оскільки окрім пояснень наданих в судовому засіданні, також зазначив, що даний протокол було складено за його відсутності, про існування такого він дізнався вже у суді і відповідно жодних додаткових пояснень від нього поліцейські не відбирали.

Просить провадження у справі відносно нього закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_2 , адвокат Алєшко А.С., повністю підтримав позицію свого довірителя, та просить справу закрити на підставі вимог п.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши докази, які слугували винесенню спірних протоколів, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши відеоматеріали, суд приходить до наступного переконання.

ІІ. Джерела права та акти їхнього застосування:

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено частинами 1 та 2 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення згідно зі статтею 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законодавством, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на засадах суворого додержання законності і принципів презумпції невинності, згідно з якою особа, що притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки протилежне не буде доведено і зафіксовано у встановленому законом порядку.

Поряд із загальними принципами, характерними для всього адміністративного процесу (законності, об`єктивної істини, рівності громадян перед законом, оперативності тощо), провадженню в справах про адміністративні правопорушення значною мірою більше, ніж іншим провадженням, властивий принцип економічності, що, однак, не означає, що справи повинні розглядатися поверхово.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП визначає, що правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно п.2.3(б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п.12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Згідно п.13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Із диспозиції статті 124 КУпАП відомо, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - передбачає адміністративну відповідальність.

У справі «Проніна проти України», № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Також, як у справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Відповідно до п.2.10 «а» ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Диспозицією статті 122-4 КУпАП передбачено, що залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - передбачає адміністративну відповідальність.

Аналіз наявної в матеріалах справи схеми місця ДТП, пояснення іншого учасника ДТП, огляд відеоматеріалів свідчить про те, що водій автомобіля марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , зазначених вище вимог правил дорожнього руху України не дотримався, порушив такі, що і призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди і саме його дії є у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП.

Щодо фабули та самого протоколу складено на іншого учасника ДТП, а саме: ОСОБА_2 , то суддя виснував наступне.

Згідно п. 15.13 ПДР України, забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими та виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці та створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Відповідно до положень ПДР України, небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку.

Також перешкода для руху нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Враховуючи зазначені вимоги ПДР суддя не вбачає порушення таких з боку водія ОСОБА_2 , оскільки правомірність його дій та послідовність підтверджується оглянутим відеоматеріалом та письмовими поясненнями наданими ним працівникам поліції одразу після настання ДТП, і такі є послідовні та логічні, що не виникають сумніву у їхній правдивості на належності.

Щодо відповідності протоколу вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення, то слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так протокол щодо ОСОБА_2 , складено 21.08.2024р., за подію, яка мала місце 13.08.2024р., в протоколі зазначено, що до такого додаються: рапорт, схема ДТП і пояснення.

Протокол про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам викладеним статті 256 КУпАП, а саме: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При аналізі спірного протоколу встановлено ряд порушень з боку автора протоколу, а саме:

-недотриманий час складення такого, оскільки особа ОСОБА_2 , з пояснень наданих ним працівнику поліції була вставлена одразу після ДТП, тобто 13.08.2024р.;

-не відповідають дійсності пояснення записані в самому протоколі, оскільки ОСОБА_4 , не був присутній при складенні такого, а пояснення надав 13.08.2024р;

-не зазначено місце складення спірного протоколу;

-не зазначено свідків, а в графі потерпілий зазначено іншого учасника ДТП ОСОБА_5 , хоча такий по суті потерпілим не являється, а є винуватцем ДТП.

Недотримання працівником поліції усіх вищевикладених вимог КУпАП нівелюють законність складення протоколу, а відповідно такий визнається суддею необґрунтованим та таким, що не може слугувати підставою для визнання особи ОСОБА_2 , винним у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

ІІІ. Оцінка Судом фактичних обставин справи:

Згідно з положеннями Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки«Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, залишивши місце такої.

Суд визнає ці докази такими, що складені повноважною особою, який відповідно до ст.255 КУпАП є уповноваженою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у тому числі за статтями 122-4 і 124 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_6 , вказаних правопорушень підтверджується наступними доказами:

- протоколами про адміністративні правопорушення серій АБА за №108193 від 20.08.2024р., АБА за №108192 від 20.08.2024р.;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.08.2024 року;

- іншими матеріалами справи.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Вказані докази зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності підтверджують факт вчинення ОСОБА_6 , вказаних адміністративних правопорушень та його вину, тому суд бере їх за основу при постановленні судового рішення.

Підстав сумніватися в правдивості, достовірності вказаних доказів у суду немає.

Відомості, що містяться в безпосередньо досліджених судом доказах, узгоджуються між собою.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_3 , дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених: статті 122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні та статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

ІV. Накладення адміністративного стягнення:

Згідно статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно статті 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, не встановлено.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом» як цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Ступінь вини правопорушника залежить від форми вини, з якою вчинено правопорушення. Вчинення правопорушення умисно відрізняється від вчинення його з необережності. В першому випадку ступінь вини порушника вищий. Деякі правопорушення може бути вчинено тільки умисно. В цих випадках для визначення ступеня вини порушника має значення вид умислу прямий чи непрямий. Якщо проступок вчинено з прямим умислом, то ступінь вини порушника може підвищити наявність корисливого або іншого низького мотиву.

Майновий стан правопорушника враховується при застосуванні адміністративних стягнень: штрафу, конфіскації, позбавлення спеціального права (в разі застосування позбавлення права керування транспортним засобом щодо професійного водія). При цьому враховується не тільки розмір заробітної плати особи, а й всі інші види її прибутку, який підлягає оподаткуванню, а також наявність або відсутність у неї утриманців.

Правосвідомість є іманентним явищем формується емпіричним шляхом, зокрема з суспільної думки, висновків авторитетних правників.

Доцільним є у даній справі як грань призми правосвідомості використати тези праці науковці про судовий розсуд, а саме: є переконання, що суспільство не може досягти верховенства права без певної міри розсуду суду. Право без розсуду зрештою обертається на свавілля.

Сучасне суспільство визнає судовий розсуд не лише щодо встановлення фактів, а й щодо застосування права до цих фактів. Вимога гнучкості для забезпечення індивідуалізації рішень вже припускає надання суддям права на розсуд. Тлумачення норми права завжди залишає місце для розсуду.

На думку головуючого, суд, як соціальний інститут, має відповідати запиту суспільства на справедливість. Правовий пуризм (надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом) щодо оцінки доказів та тлумачення закону шкодить інтересам правопорядку та правосуддя та є настільки ж небезпечним, як правовий нігілізм.

Змістовне, розширювальне тлумачення закону у даній справі було здійснене з дотриманням конвенційних гарантій особи, яка притягається до відповідальності. Судове провадження щодо нього було повним, всебічним, справедливим, із оцінкою всіх аргументів захисту. Висновок щодо його винуватості, на переконання суду, не залишає місця сумнівам.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративні правопорушення, суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його поведінку під час та після вчинення адміністративних правопорушень, ступінь його вини, майновий стан, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 , на підставі ст.36 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції статті 122-4 КУпАП.

Строки притягнення до адміністративної відповідальності, що зазначені у ст.38 КУпАП, не збігли.

Визначений вид та розмір покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зважаючи на вищенаведене та враховуючи, що в ході розгляду даної справи встановлено винність ОСОБА_1 , у спричиненні 13.08.2024року, о 15;48 год. у м.Львів на вул.Ніжинська,3, ДТП, а тому в притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП слід відмовити, закривши провадження по справі в цій частині у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

V. Вирішення Судом долі судових витрат:

Відповідно до змісту ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» є всі підстави для стягнення з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605, 60 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 122-4, 124, 245, 247, 251, 283-285, 287-289 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4 і 124 КУпАП та накласти на нього адміністративні стягнення:

- за статтею 122-4 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік;

- за статтею 124 КУпАП - штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

На підставі частини 2 статті 36 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за статтею 124 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя Юрій БІЛОУС