Справа № 487/8635/23
Провадження № 33/812/354/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Зінченка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його захисником адвокатом Зінченком Миколою Вадимовичем, на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26 жовтня 2023 року серії ААД № 560065, 26 жовтня 2023 року о 11 год. 36 хв. в м. Миколаєві Заводський район вул. 8 Березня, буд. 83, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Fiat Tipo 1.6» н.з. НОМЕР_1 та мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряних покривів обличчя, нестійка хода. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проведено у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6810, прилад №ARВН-0631. Результат: 2,62 ‰. Тест №1711. Від керування водій відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Зінченко М.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Зінченко М.В. зазначав, що ОСОБА_1 свою вину у інкримінованому йому правопорушенні не визнає, оскільки правопорушення було ним допущено внаслідок явних неправомірних провокаційних дій співробітників патрульної поліції. Так, на відеозаписі долученому до протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовано розмова сержанта поліції ОСОБА_2 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , де ОСОБА_2 повідомляє, що особа, яка перебуває на водійському місці припаркованого транспортного засобу «нікуди не поїде», на що ОСОБА_3 відповів: «треба щоб він поїхав і тоді вже… ». Після чого, поліцейська ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 , який перебував на водійському місці транспортного засобу «Fiat Tipo 1.6» н.з. НОМЕР_1 з запитанням: «пане водій, ви кудись їдете?», на що ОСОБА_1 надав відповідь, що не збирається нікуди їхати, а також що він не водій, водієм є інша особа, яка наразі відсутня і через деякий час прибуде до транспортного засобу. Далі, вбачаючи у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейська ОСОБА_2 , з метою спонукання ОСОБА_1 до вчинення дій, які повинні були виявитись у здійсненні керування автомобілем, для наступного притягнення ОСОБА_1 як водія транспортного засобу до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повідомила ОСОБА_1 про те, що транспортний засіб розташований під знаком та повідомила: «ви або їдьте або будемо складати постанову», а на його запитання щодо знаку, відповіла: «знак отам стоїть». Надалі інша особа запропонувала скотити автомобіль назад заднім ходом, коли автомобіль рушив заднім ходом, поліцейська пояснила, що тут рухатись назад неможна, вказала рукою необхідний напрямок руху, тобто вперед, в зв`язку з чим ОСОБА_1 завів двигун автомобіля та поїхав. В той же час поліцейська ОСОБА_2 здійснила телефонний дзвінок на мобільний телефон іншого поліцейського ОСОБА_3 , який вже був попереду. В телефонному режимі ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_3 про можливість здійснення зупинки транспортного засобу вже під керуванням ОСОБА_1 . Захисник ОСОБА_4 вказує, що зазначеним відеозаписом підтверджується що ОСОБА_1 переставляв транспортний засіб саме на вимогу поліцейської ОСОБА_2 і до цієї вимоги не мав наміру здійснювати та відповідно не здійснював керування автомобілем. Попри усвідомлення стану ОСОБА_1 працівники патрульної поліції наполягали на тому, щоб ОСОБА_1 перемістив транспортний засіб аби усунути начебто скоєне порушення ПДР, що відповідно до практики ЄСПЛ констатується як вплив на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, а в даному випадку адміністративного правопорушення, який в іншому випадку не було би ним скоєно. Крім того, на думку захисника, процедура проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, проведена працівниками поліції з порушенням положень ст. 268 КУпАП, враховуючи згоду ОСОБА_1 на проходження процедури та його незгоду з результатами спеціального технічного приладу, тоді як працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, а тому результати такого огляду вважаються недійсними. Також захисник просив суд викладені обставини довести до відома начальника УПП в Миколаївській області шляхом винесення окремої ухвали.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_4 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.«а» п.2.9 ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-3 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).

Відповідно до п.п.2, 3, 5, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р. також передбачає проведення огляду на стан сп`яніння - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що у разі наявності у поліцейського підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, огляд водія проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Так, приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «Fiat Tipo 1.6» н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. В обґрунтування цих висновків, суддя послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, результати тестування, відеозапис поліцейських, та інші матеріали справи.

З огляду на ці докази, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З цим висновком суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Так, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 26 жовтня 2023 року серії ААД № 560065, 26 жовтня 2023 року об 11 год. 36 хв. в м. Миколаєві Заводський район вул. 8 Березня, буд. 83, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Fiat Tipo 1.6» н.з. НОМЕР_1 та мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряних покривів обличчя, нестійка хода. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проведено у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6810, прилад №ARВН-0631. Результат: 2,62 ‰. Тест №1711. Від керування водій відсторонений.

Однак, в даному протоколі не зазначено чи погодився ОСОБА_1 з результатами тесту, у поясненнях по суті порушень ОСОБА_1 написав, що надасть їх у суді.

Із дослідженого відеозапису фіксування правопорушення вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Drager», на що він погодився. Після озвучення працівником поліції результату тестування, працівники поліції одразу ж почали складати протокол про адміністративне правопорушення, не уточнюючи чи згоден ОСОБА_1 із результатом такого огляду, та не запропонували йому проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння.

Слід зазначити, що відповідальність ч.1 ст. 130 КУПАП настає лише у випадку дотримання встановленого законом порядку та процедури проведення огляду.

Тобто, вказана норма являється бланкетною, яка відсилає до інших нормативних актів. В даному випадку відсилає до нормативних актів, якими встановлюються порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд не звернув увагу на недотримання працівниками поліції вищезазначених вимог закону та нормативних актів щодо порядку огляду водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у сукупності із показником алкотесту «Драгер» 2,62 проміле не є безумовною підставою для притягнення до відповідальності, за відсутності відомостей щодо згоди останнього з результатами такого огляду. Також слід зазначити, що роздруківка тестування на алкоголь, додана до протоколу, з результатом тесту 2,62 проміле не містить підпису інспектора поліції, який проводив тестування ОСОБА_1 (а.с. 1).

З наданого до матеріалів справи Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів слідує, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу Alcotest Drager 6810, показник якого склав 2,62 проміле. Проте, акт не містить відмітки, що ОСОБА_1 згоден з результатами тесту, не містить підпису останнього або що він відмовився від підпису в ньому (а.с. 2). Більш того, як зафіксовано на відеозапису з БК поліцейського, один із працівників поліції каже працівнику поліції, який складав протокол, щоб той зазначив в протоколі про акт огляду, а «акт огляду потом напишете» (37:49 -38:03).

Наявне в матеріалах справи направлення до закладу охорони здоров`я (а.с. 4), за відсутності відображення на відеозапису пропозиції працівників поліції водію пройти огляд в медичному закладі, відсутності зазначення про це в протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду про згоду водія з результатами тесту, - не є належним та допустимим доказом виконання працівниками поліції вимог щодо направлення водія до медичного закладу.

Допитані в суді першої інстанції працівники поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також зазначили лише те, що ОСОБА_1 пройшов тест за допомогою алкотестеру «Драгер», результат якого був 2,62 проміле, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, в порушення ч.3 ст. 266 КУпАП та Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, за відсутності в матеріалах справи беззаперечних доказів про згоду ОСОБА_1 з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки, працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та не доставили його у такий медичний заклад.

Проаналізувавши зазначені обставини та наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що працівники поліції порушили процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду або що він відмовився пройти такий огляд.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Вимоги апеляційної скарги про винесення окремої ухвали щодо неправомірних дій працівників поліції, не ґрунтуються на положеннях ст. 294 КУпАП, які таких повноважень апеляційного суду не передбачають.

Крім того, ОСОБА_1 не позбавлений можливості самостійно звернутися у встановленому законом порядку з відповідною скаргою або адміністративним позовом для надання оцінки діям працівників поліції, які він вважає неправомірними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).

Інші доводи апеляційної скарги не мають вирішального правового значення з огляду на встановлені вище порушення вимог статті 266 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на наведене, висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п. «а» п.2.9 ПДР України є помилковими, оскільки в суді не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких дії.

Проте, необхідність дотримання вимог ст.62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог ст.6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає апеляційному суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та не спростованими доказами факту порушення ОСОБА_1 п.п.«а» п.2.9 ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Тому постанова судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню, а справа - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Зінченка Миколи Вадимовича задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 травня 2024 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць