ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №167532 від 07.09.2024 року, ОСОБА_1 06.09.2024 року о 23:30 год. знаходячись за адресою: м. Одеса, площа 10-го Квітня, з хуліганських мотивів здійснив демонтаж радянських символів на пам`ятній стіні, чим порушив громадський порядок, за що передбачена відповідальність за ст. 173 КУпАП.

Судовий розгляд проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, водночас захисник останнього Карташовим А. надано до суду заяву, в якій просить судовий розгляд провидити за їх відсутності.

Окрім того, захисником Карташовим А. в інтересах ОСОБА_1 до суду було подано клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи подане клопотання захисник послався на те, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення містить взаємовиключні тези, зокрема «з хуліганських мотивів здійснив демонтаж радянських символів», в той час як демонтаж символіки комуністичного тоталітарного режиму є неможливим з хуліганських мотивів, оскільки йдеться про заборонену чинним законодавством символіку. Окрім того, сторона захисту зазначила, що на території міста Одеси не існує жодного локального нормативного акту, який би регламентував порядок демонтажу пам`ятників та пам`ятних знаків, що підтверджується листом Департаменту культури, міжнародного співробітництва та Європейської інтеграції Одеської міської ради від 01.11.2024 року №09-24/36, у зв`язку із чим неможливо стверджувати про порушення порядку такого демонтажу. Більш того, вказаний об`єкт «макети орденів Леніну», що розташовані на меморіалі «Крила Перемоги» на площі 10-го Квітня в м. Одесі, віднесений органом військового управління Одеською обласною військовою адміністрацією до символіки російської імперської політики та підлягає обов`язковому демонтажу відповідно до Розпорядження №695/А-2024 від 26.07.2024 року. Таким чином, дії ОСОБА_1 були направлені на досягнення легітимної мети, а саме усунення з публічного простору символіки російської імперської політики комуністичного тоталітарного режиму та запобігання зовнішній агресії та подальшій окупації української території, забезпечення захисту прав людини.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 173 КУпАП встановлена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Тобто, об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а тож підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є місце його вчинення, а саме громадське місце.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства, є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У той же час процесуальне законодавство ґрунтується на доказах, які мають бути належними та допустимими, тобто мають бути достатніми і містити інформацію щодо предмета доказування.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Разом із тим, матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на порушення саме громадського порядку.

Так, з наявного в матеріалах справи рапорту вбачається, що до правоохоронних органів звернувся водій транспортного засобу, який був безпосереднім очевидцем подій, які відбувались, проте незрозуміло з яких підстав, особи уповноважені на складення матеріалів про адміністративне правопорушення не відібрали у останнього пояснень та не залучили цю особу в якості свідка.

Окрім того, відповідно до наявних у матеріалів справи письмових пояснень ОСОБА_1 , останній відмовився надавати будь які покази на підставі ст. 63 Конституції України.

Також, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено диск, на якому міститься відеозапис, проте з даного відеозапису неможливо встановити, хто проводив відеозйомку, на який пристрій, коли саме відбувались події, які відображені на відео, де саме вони відбувались, а також неможливо встановити причетних до події осіб. Також, на даному диску міститься фото двох чоловіків, проте матеріали справи, які надані суду, не містять даних, на підставі яких можливо б було б ідентифікувати осіб, зображених на фото. Незрозумілим залишився той факт з яких причин до протоколу не долучено відеозаписи з боді-камер поліцейських, які прибули на місце. За таких обставин слід констатувати, що збирання доказів у цій справі відбувалось поверхнево та формально, тому зібрані у справі докази і представлені суду для розгляду не можуть бути визнані належними та такими, які б в своїй сукупності поза розумним сумнівом підтверджували вину притягуваного в скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого 173 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст.173 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Враховуючи те, що суд прийшов до переконання, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю доказів на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, судом не надається оцінка доводам клопотання сторони захисту, але таке клопотання підлягає задоволенню як таке, що містить вимогу про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Клопотання захисника Карташова А. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.173 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

При морського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

19.11.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/16636/24

Номер провадження №3/522/8028/24

Головуючий суддя Русєва А.С.