ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від БПП в с. Чайки УПП в Київській області ДПП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина США, проживаючого в АДРЕСА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 30.08.2024 року об 11 год. 58 хв. ОСОБА_1 , повторно протягом року (постанова ЕНА 1065700від 04.12.2023 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП), керував автомобілем Хюндай Санта Фе днз НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а) ПДР України, відповідальність за що, передбачено ч. 6 ст. 126 КУпАП.

Адвокат Тимошенко В.В. подав клопотання про закриття справи за відсутністю події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , який мав при собі й пред`явив співробітникам поліції паспорт громадянина США, посвідчення водія виданого в штаті Каліфорнія США та міжнародного посвідчення водія, що підтверджується матеріалами справи, копіями вказаних документів, відеозаписом до протоколу й скріншотами з нього.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, а також інших документів, передбачених законодавством, що вчинено повторно протягом року.

Пунктом 2.1 а) ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 року (далі Положення), особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної Конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту. Зазначені особи під час керування транспортними засобами можуть мати національне посвідчення водія, видане в установленому цим Положенням порядку.

Зі справи встановлено, що ОСОБА_1 керував легковим автомобілем, мав при собі й пред`явив для огляду поліцейському: паспорт громадянина США № НОМЕР_2 (строк дії з 27.09.2017 року по 26.09.2027 року); посвідчення водія штату Каліфорнія США № НОМЕР_3 строком до 28.11.2028 року; міжнародне посвідчення водія № НОМЕР_4 на категорії А, В строком до 12.01.2027 року. Записи в цих документах виконано літерами латинського алфавіту.

Дані документи при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 належним чином не враховано та не проаналізовано, належної правової оцінки їм не надано, які необґрунтовано відхилено з точки зору дотримання водієм п. 2.1 а) ПДР України та п. 30 Положення.

При цьому суд бере до уваги наявність у водія крім посвідчення водія іноземної держави також і діючого міжнародного посвідчення водія, факт недійсності якого в передбаченому законом порядку не встановлено, а тому за цих обставин сам факт відсутності у водія посвідки на постійне проживання в Україні про недотримання ним вимог п. 2.1 а) ПДР України не свідчить й підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП бути не може.

Доводи сторони захисту про порушення прав ОСОБА_1 при складанні протоколу в частині незалучення поліцейськими перекладача згідно вимог ст. 274 КПК України також заслуговують на увагу, що вказує на недопустимість зібраних матеріалів і мають бути витлумачено на користь особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, твердження в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП на вимогах Закону та фактичних обставинах справи не ґрунтується і відповідними безсумнівними доказами не підтверджується.

Відтак, справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9 та 247 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

провадження в справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів.

Суддя