КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/5216/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року місто Київ

справа № 758/2406/23

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №366947 від 24 лютого 2023 року він свою вину не визнав, а виклик до суду на розгляд справи про адміністративне правопорушення не отримав, у зв'язку з чим не міг надати пояснення суду з приводу обставин затримання та проведення огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

Вказував, що інші свідки правопорушення у судовому засіданні не допитувались, хоча під час його затримання працівниками поліції, у автомобілі у якості пасажира знаходився ОСОБА_2 , який міг дати свідчення чи вживав того дня він алкогольні напої та чи знаходився він у стані алкогольного сп'яніння.

Зазначав, що під час тестування його на алкоголь приладом Драгер, у роботі останнього відбулись збої. Відповідно до протоколу тестування прилад встановив температуру повітря +8 °C, хоча відповідно до відомостей розміщений на сайті «Синоптик», вдень 24 лютого 2023 року температура складала +2 °C. Це свідчить про похибку у роботі приладу Драгер, направлену на збільшення результатів, що дає привід сумніватися у вірності його висновків.

Посилався на те, що рівень перевищення дозволених меж наявності алкоголю в крові склав лише +0,06 проміле.

Вказував, що ні під час складання протоколу, ні після, він на обстеження до медичного закладу не направлявся, у зв'язку з чим, висновок про те, що його вина у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується відповідним висновком медичної установи є невірною та не підтвердженою відповідними документами.

Зазначав, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №366947 від 24 лютого 2023 року, він був допущений працівниками поліції до керування транспортним засобом та поїхав за місцем проживання.

Також особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року.

В обгрунтування вимог, посилалася на те, що копію оскаржуваної постанови він отримав 27 квітня 2024 року.

Вказував, що раніше до апеляційного суду не звертався, оскільки не отримував виклик до суду та оскаржувану постанову.

В судовому засіданні, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 29 березня 2023 року.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 27 вересня 2024 року, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

Апеляційна скарга подана особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 04 жовтня 2024 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пунктом 2.9.а ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №366947, 24 лютого 2023 року о 12.50 год. в місті Києві по вулиці Набережно-Хрещатицька, 33, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер, результат тесту 0,26% (проміле), чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 24 лютого 2023 року серії ААД №366947. Протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 . Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав;

роздруківкою з приладу Драгер, з якої вбачається, що результати огляду ОСОБА_1 на стан сп'яніння - 0,26 %.

відеозаписом з камери;

актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

розпискою ОСОБА_3 , з якої вбачається, що він приймає автомобіль Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 у ОСОБА_1 , якого було відсторонено від керування працівниками поліції;

протоколом про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6590857 від 24 лютого 2023 року.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №366947 від 24 лютого 2023 року він свою вину не визнав, оскільки водій ОСОБА_1 підписав вказаний протокол, вказавши, що пояснення надасть в суді, не навівши при цьому жодних зауважень чи заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не отримав виклик до суду на розгляд справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим не міг надати пояснення суду з приводу обставин затримання та проведення огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 скористався своїм правом на апеляційне оскарження та в апеляційній скарзі і в судовому засіданні апеляційного суду мав можливість надати свої пояснення з приводу вказаних обставин.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №366947 від 24 лютого 2023 року, він був допущений працівниками поліції до керування транспортним засобом та поїхав за місцем проживання, суд відхиляє, оскільки відповідно до розписки від 24 лютого 2023 року, яка міститься в матеріалах справи, громадянин ОСОБА_3 прийняв автомобіль Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 у ОСОБА_1 , якого було відсторонено від керування вказаним транспортним засобом працівниками поліції та зобов'язується не допускати до керування вказаним автомобілем ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що під час тестування його на алкоголь приладом Драгер, у роботі останнього відбулись збої, тому що відповідно до протоколу тестування прилад встановив температуру повітря +8 °C, хоча відповідно до відомостей розміщений на сайті «Синоптик», вдень 24 лютого 2023 року температура складала +2 °C, що свідчить про похибку у роботі приладу Драгер, направлену на збільшення результатів, що дає привід сумніватися у вірності його висновків та те, що рівень перевищення дозволених меж наявності алкоголю в крові склав лише +0,06 проміле, з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів справи, огляд на стан алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_1 було проведено за допомогою приладу «Drager Alkotest 7510».

Як вбачається з Інструкції до вказаного приладу, його технічними характеристиками передбачено похибку під час експлуатації у робочих умовах навколишнього середовища від - 10 °С до + 40 °С, яка для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі становить: абсолютна похибка вимірювання пристрою становить ± 0,03 мг/л у діапазоні від 0,0 до 0,4 мг/л, відносна похибка становить ± 7,5 % у діапазоні від 0,4 % до 2,0 мг/л (а.с. 40).

З чеку приладу «Drager Alkotest 7510» ARLM-0338 від 24 лютого 2023 року, вбачається, що результат огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 становить 0,26 ‰.

У статті 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Проте, Конвенція не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,5 ‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в національному законодавстві України, яким встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові 0,2 ‰.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що вказаний результат тесту 0,26 ‰, знаходиться в межах можливої похибки вимірювань.

Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.