Справа № 344/8589/24
Провадження № 33/4808/872/24
Категорія ст.124, ст.122-4 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Тур О.Т. на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП та закрито провадження на підставі ст.38, п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Суддею суду першої інстанції встановлено, що 25.04.2024 о 05 год 30 хв у м. Івано-Франківськ по вул. Ленкавського, 42д водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volvo» моделі «FH420», д.н.з. НОМЕР_1 , марки «Schmitz», моделі «SCB», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Honda» моделі «Civic» д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Також, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 покинув місце події.

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП, провадження в справі щодо нього закрито на підставі ст. 38, п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник ОСОБА_1 адвокат Тур О.Т. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною та безпідставною, а тому просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124, 122-4 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, а саме:

- в оскаржуваній постанові суд зазначив, що «…РНОКПП не встановлено», однак 22.05.204 року ОСОБА_1 скеровано до Івано-Франківського міського суду заяву про розгляд справ відносно нього за місцем проживання особи, та долучив до неї копію РНОКПП ОСОБА_1 ;

- 20.08.2024 р. Івано-Франківським міським судом винесено оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124, 122-4 КУпАП, проте з даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали про об`єднання справ №344/8589/24 (адміністративна справа за ст. 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 ) та №344/8591/24 (адміністративна справа за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 ) не винесено;

- судом першої інстанції не взято до уваги заяви ОСОБА_1 про розгляд справи за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності;

- суд першої інстанції перевищив свої процесуальні повноваження, адже під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 38 КупАП вина особи не встановлюється. Постановою Івано-Франківського міського суду від 20.08.2024 року ОСОБА_1 визнали винним за ст. 124, 122-4 КУпАП та закрили провадження відносно нього;

- у викладеній оскаржуваній постанові висновки суду суперечливі та такі що не відповідають встановленим обставинам справи, а тому немає підстав стверджувати про те, що особою, яка вчинила дане ДТП є ОСОБА_1 ;

- процесуальні документи відносно ОСОБА_1 , які надані працівниками поліції за своїм змістом суперечать одне одному. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що «внаслідок ДТП т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками», одна на т/з VOLVO FH 420 з Schmitz SCB д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_4 (яким керувала особа, що притягається до адміністративної відповідальності) відсутні будь-які механічні пошкодження, таке ж твердження у своєму поясненні виклав ОСОБА_1

- працівниками патрульної поліції не дотримано вимоги ст. 245 КУпАП, а саме пояснення водія не були враховані, що в свою чергу виключає надання об`єктивної оцінки фактичним обставинам справи.

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД «613708 є не належним доказом у справі.

- під час повідомлення працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 про вказану ДТП, був присутній також потерпілий та його транспортний засіб, з яким сталася зазначена ДТП, а тому особі, що притягається до адміністративної відповідальності вдалося зробити фото вказаного транспортного засобу Honda Civic НОМЕР_3 , на яких чітко видно відсутність заднього бампера, а відтак твердження про те, що на автомобілі присутні механічні пошкодження заднього бампера не відповідають дійсності.

- наявні у матеріалах справи докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є неповними, сумнівними, неналежними та недопустимими, оскільки не підтверджують обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 не з`явилися, хоча в установленому законом порядку повідомлялися про розгляд апеляційної скарги, не подали клопотання про відкладення розгляду справи та не підтвердили поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції захисник адвокат Тур О.Т. не з`явилася, однак подала заяву про розгляд даного провадження без її участі.

Апеляційний суд враховує, що учасники самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища у зв`язку з чим його участь в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника та потерпілого.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню і постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушеня.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №613708 від 25.04.2024, 25.04.2024 о 05 год 30 хв у м. Івано-Франківськ по вул. Ленкавського, 42д водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volvo» моделі «FH420», д.н.з. НОМЕР_1 , марки «Schmitz», моделі «SCB», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Honda» моделі «Civic» д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Івано-Франківській області ДПП рядовим поліції Бойком І.Б., підписаний уповноваженою особою. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від підпису відмовився.

Правопорушнику були роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді м. Івано-Франківськ, проте від підпису він відмовився.

Пояснення ОСОБА_1 зазначені на окремому аркуші.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 працівниками поліції не вилучено.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП звинувачується в тому, що керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п.2.3.б; 10.9 Правил дорожнього руху України, а саме водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а також під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що автомобіль марки «Honda» моделі «Civic» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження заднього бамперу, задньої лівої фари, заднього лівого крила.

Дані схеми місця дорожньо-транспортної пригоди повністю узгоджуються із поясненнями, які надали її учасники стосовно послідовності подій, які призвели до зіткнення транспортних засобів, механізму дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків у виді пошкодження автомобіля потерпілого.

Так, зі змісту пояснень ОСОБА_1 від 25.03.2024, вбачається, що він їхав у м.Івано-Франківськ, однак навігація невірно проклала маршрут, через що він заїхав на вул. Ленкавського, проїхав заднім ходом близько півтора км та продовжив свій маршрут. 25 березня 2024 року приблизно о 16 год 00 хв представники поліції повідомили йому, що він здійснив зіткнення з автомобілем «Mazda». Під час руху заднім ходом не відчув звуку удару. На автомобілі, яким керував, слідів ДТП немає. Залишки фарби на гумовому відбійнику попередньо зафіксовані.

До матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_2 від 25.04.2024, відповідно до яких 25 березня 2024 року приблизно о 05 год ранку на вул. Ленкавського, 42д сталося ДТП, автомобіль був припаркований біля будинку, в якому проживав власник. Близько 05 години ранку було чути удар, але виглянувши у вікно нічого не запідозрив. О 06 год 50 хв вийшов з житла, побачив пошкоджений автомобіль. Автомобіль був припаркований ним 24.04.2024 близько 24 години. На автомобілі присутні механічні пошкодження заднього бампера, лівої задньої фари, заднього крила.

Згідно рапорту заступника командира взводу 1 роти 2 БУПП в Івано-Франківській обл. старшого лейтенанта поліції Дуплеци Т. від 25.04.2024 р., патрулюючи під позивним «Ясень-152», спільно із старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 та рядовим поліції ОСОБА_5 на службовий планшет отримали повідомлення про те, що вул. Ленкавського, 42 Д, відбулося ДТП без травмованих. Прибувши за вказаною адресою, інформація підтвердилася. Встановивши, що водій ОСОБА_2 , 06.07.2004 р., вчора біля свого будинку припаркував транспортний засіб HONDA CIVIC д.н.з. НОМЕР_3 , а сьогодні зранку виявив механічні пошкодження, а саме: задній бампер, заднє ліве крило, задня фара. Є камери відео спостереження, але подивитися їх на даний час не вдалося, оскільки сусіда немає вдома. На місці події було складено схему ДТП, відібрано пояснення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції детально дослідив сукупність наявних у справі доказів та прийшов до переконливого висновку поро доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень.

Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що відповідно до відеоматеріалів, які долучені до матеріалів справ вбачається, що ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що навігатор невірно проклав маршрут, через те заблукав. Здійснював рух заднім ходом та не відчув звуку зіткнення. При цьому, зі змісту відеозапису вбачається, що працівники поліції ретельно дослідили транспортні засобу щодо наявності на них пошкоджень , які могли бути отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та переконались, що характер пошкоджень та їх розташування на автомобілі марки «Honda» моделі «Civic» д.н.з. НОМЕР_3 , повністю відповідают габаритам транспортного засобу «Volvo» моделі «FH420», д.н.з. НОМЕР_1 , марки «Schmitz», моделі «SCB», д.н.з. НОМЕР_2 та могли утворитись внаслідок руху вищевказаного транспортного засобу заднім ходом.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на відеозапис, який було долученого у судовому засіданні потерпілим та відповідно до якого водій вантажного транспортного засобу здійснював рух заднім ходом. При цьому, чути звук сигналізації, проте через паркан не видно автомобіля потерпілого.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що з долучених у судовому засіданні потерпілим фотоматеріалів вбачаються механічні пошкодження автомобіля «Honda» моделі «Civic», д.н.з. НОМЕР_3 , - відірваний бампер.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що враховуючи габарити транспортного засобу марки «Volvo» моделі «FH420», д.н.з. НОМЕР_1 , марки «Schmitz», моделі «SCB», д.н.з. НОМЕР_2 , незначну ширину вул. Ленкавського, 42д (проїжджа дорога між приватними будинками), масштабність механічних пошкоджень транспортного засобу марки «Honda» моделі «Civic», д.н.з. НОМЕР_3 , а також те, що протягом декількох хвилин після вчинення ДТП лунав гучний звук сигналізації, а транспортний засіб ОСОБА_1 ще знаходився біля автомобіля потерпілого, не завершивши виїзд з вулиці, необхідно прийти до висновку, що водій ОСОБА_1 знав, що вчинив дорожньо-транспортну пригоду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав та інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що доводи про відсутність у рішенні суду даних про РНОКПП та відсутність інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвали про об`єднання справ №344/8589/24 (адміністративна справа за ст. 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 ) та №344/8591/24 (адміністративна справа за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 ) не свідчать про незаконність ухваленого судом рішення і не можуть бути підставою для скасування постанови суду.

Так, апеляційний суд вважає, що доводи про відсутність постанови про об`єднання проваджень щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 та ст.124 КУпАП не впливає на повне та всебічне дослідження обставин справи, об`єктивність прийнятого рішення та доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаних правопорушень.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно вимог ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом за місцем його вчинення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що місцем вчинення правопорушення є вул. Ленкавського 42д, м. Івано-Франківськ.

Також, для категорії справ за ст. 122-4, 124 КУпАП положеннями ст.276 КУпАП передбачено і альтернативну підсудність розгляду справ про адміністративне правопорушення, згідно якої вказана категорія справ може також розглядатись за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 11.06.2004р. «Про окремі питання, що виникають при застосуванні положень ст.276 КУпАП», у випадку, коли законом передбачена альтернативна підсудність (ст.276 ч.2 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави вважати, що під час розгляду провадження судом були порушені вимоги закону щодо територіальної підсудності розгляду провадження.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.9 ПДР, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 2.10 ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 25 квітня 2024 року о 05год. 30 хв.в м. Івано-Франківську, по вул. Ленкавського, 42Д, керуючи транспортним засобом марки «Schmitz», моделі «SCB», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечно, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Honda» моделі «Civic», д.н.з. НОМЕР_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 б, 10.9. ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 25 квітня 2024 року о 05год. 30 хв.в м. Івано-Франківську, по вул. Ленкавського, 42Д, керуючи транспортним засобом марки «Schmitz», моделі «SCB», д.н.з. НОМЕР_2 , та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце події. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.10. ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Разом з тим, у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення 25.04.2024 року і на час ухвалення постанови суду 1 інстанції закінчився строк накладення на нього адміністративного стягнення, який встановлено ст.38 КУпАП.

При цьому, закриття провадження за ст.38 КУпАП у зв`язку з тим, що з дня вчинення правопорушення закінчився встановлений законом строк накладення стягнення, не є реабілітуючою правовою підставою, яка свідчить про невинуватість у вчиненні правопорушення.

Так, відповідно до теорії права до реабілітуючих належать наступні правові закриття провадження: встановлено відсутність події правопорушення; встановлено відсутність у діянні складу правопорушення; не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Закриваючи провадження на підставі ст.38 КУпАП суд фактично констатує, що з моменту вчинення правопорушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, пройшов встановлений законом строк накладення стягнення і особа не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, розглядаючи провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, суд у відповідності до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен встановити обґрунтованість висунутого обвинувачення та ухвалити відповідне рішення. При цьому, якщо на час розгляду справи закінчився встановлений ст.38 КУпАП строк накладення стягнення, суд повинен закрити провадження по справі тільки за умови доведеності вини у вчиненні правопорушення та визнання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності винуватою у вчиненні правопорушення.

Суд не має право закрити провадження у зв`язку із закінчення встановленого законом строку накладення стягнення стосовно особи, яка не вчиняла правопорушення.

Закриття справи у зв`язку з тим, що на час розгляду справи закінчився встановлений ст.38 КУпАП строк накладення стягнення, без перевірки обґрунтованості висунутого обвинувачення, є істотним порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги і рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Тур О.Т. залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв