Справа № 524/9867/23
Провадження 3/524/282/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області Олейнікова Г.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кононенка В.А., розглянувши адміністративний матеріал, який поступив із Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого ТОВ "Кохнівський хлібзавод " водієм , зареєстрованого : АДРЕСА_1 , проживаючого адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №4434749 від 10.12.2023 року зазначено, що 10.12.2023 року о 14 год. 30 хв. в м.Кременчук, пров.Героїв Маріуполя, буд.61, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 та після скоєного ДТП за його участю, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вживав алкоголь, від проходження медичного огляду відмовився.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що 10.12.2023 року, він не вживав алкоголь після скоєного ДТП,а навпаки приблизно до 14 год він був вдома, вживав алкогольне пиво, коли збирався йти погуляти, то помітив, що у дворі звільнилось паркувальне місце і він вирішив вийти та перепаркувати свій автомобіль, щоб він не заважав іншим транспортним засобам. Коли він розвертався, то скоїв наїзд на інший транспортний засіб приблизно о 14 год. 45 хв. Після чого , на вулицю вийшла власниця транспортного засобу, на який він скоїв наїзд і вона викликала поліцію. Він намагався домовитись з потерпілою, щоб вирішити питання на місці, і під час приїзду поліції, вони вже вирішили питання, потерпіла тримала гроші в руках, тобто вони вирішили питання добровільно , але працівник патрульної поліції сказав потерпілій , щоб вона повернула йому гроші, так як він почув запах алкоголю від нього. Поліцейський почав оформлювати відносно нього матеріали, людина, яка приїхала до нього на допомогу, порекомендувала йому сказати поліцейським , що він вживав алкоголь після ДТП. Під час оформлення матеріалів, поліцейські не бачили жодних доказів, пляшок з під алкоголю, що він вживав його після ДТП. Йому пропонували пройти тест на драгер, але він спілкувався із захисником і просив поліцейських почекати його захисника , але останні оцінили його дії як відмову від проходження огляду. Згоден, що порушив ПДР України, але не за ст. 130 ч.4 КУпАП, а за ст.130 ч.1 КУпАП, так як в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом .

Захисник ОСОБА_2 просить суд закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.4 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 вживав алкогольні напої до вчинення ним ДТП, а тому його дії неможливо кваліфікувати за ст.130 ч.4 КУпАП, а за власною ініціативою вважає суд не може самостійно перекваліфікувати дії ОСОБА_1 , так як вийде за межі фактично висунутого обвинувачення , чим погіршить становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності .

Суддя, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Згідно ст. 130 ч.4 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

У п.2.10 «є» Правил дорожнього руху України зазначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з Розділом1 п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженоїнаказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зазначено , що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу 1 Інструкції вказано, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №4434749 від 10.12.2023 року, який складений о 16 год. 59 хв. , вбачається, що 10.12.2023 року, о 14 год. 30 хв. в м.Кременчук, пров.Героїв Маріуполя, буд.61, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 та після скоєного ДТП за його участю, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вживав алкоголь, від проходження медичного огляду відмовився.

У пункті 2.10 «є» Правил дорожнього руху України як вище зазначив суд законодавцем чітко встановлена підстава коли водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки), а саме це причетність до дорожньо-транспортної пригоди.

У пункті 2.10 «є» Правил дорожнього руху України як вище зазначив суд законодавцем чітко встановлена підстава коли водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки), а саме , це причетність до дорожньо-транспортної пригоди , але адміністративний матеріал не містить докази того , що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до проведення медичного огляду , після ДТП , вживав без призначення медичного працівника алкоголь, наркотики, а також лікарські препарати виготовлені на їх основі ,так як допитані судом свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , акцентували увагу суду на тому , свідок ОСОБА_3 , що 10.12.2023 року , коли вони з чоловіком пообідали вдома , то він випив пляшку пива , вони побачили вільне місце у дворі і її чоловік , ОСОБА_1 вирішив перепаркувати їх автомобіль , тому в стані алкогольного сп`яніння сів за кермо автомобіля і вчинив ДТП , але після ДТП він алкоголь не вживав .Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є патрульними поліцейськими пояснили суду , що вони на місце ДТП , не бачили ні пляшок з під алкогольних виробів і також не бачили , щоб ОСОБА_1 саме після ДТП вживав алкоголь , протокол про адміністративне правопорушення за ст.. 130 ч.4 КУпАП був складений ОСОБА_4 тільки на підставі пояснень особи , що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , щоб він вживав алкоголь після ДТП , інших доказів він не збирав і суду не надавав .

Також судом встановлено , що існує правова колізія між диспозицією статті 130 ч.4 КУпАП та пунктом 2.10. «є» Правил дорожнього руху України , який порушив ОСОБА_1 , а саме диспозиція статті 130 ч.4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, а пункт 2.10. «є» Правил дорожнього руху України передбачає, що тільки у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях "Єлоєв проти України" від 06 листопада 2008 року, "Фельдман проти України" від 08 квітня 2010 року, "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу "якості закону". В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Як вбачається із усталеної практики Європейського суду з прав людини відносно проваджень у справах про адміністративні правопорушення поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а оскільки посадовою особою Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.. 130 ч.4 КУпАП за порушення пункту 2.10 «є» Правил дорожнього руху , то судовий розгляд справи здійснюється судом лише стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і лише в межах суті адміністративного правопорушення , яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення.

В силу положень п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Із оглянутої у судовому засіданні адміністративної справи №524/986/23 відносно ОСОБА_1 за ст.. 124 КУпАП вбачається , що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №045969 відносно ОСОБА_1 за ст..124 КУпАП був складений 10.12.2023 року о 17 год. 00 хв., а протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №4434749 відносно ОСОБА_1 за ст..130 ч.4 КУпАП був складений 10.12.2023 року о 16 год. 59 хв ., тобто фактично адміністративне правопорушення за ст.. 130 ч.4 КУпАП було поліцейським зафіксовано раніше , чим за ст.. 124 КУпАП , а як зазначив вище суд адміністративна відповідальність за ст.. 130 ч.4 КУпАП настає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер(Schmautzer)проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку посадовою особою , яка складала протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності , не надано суду переконливих , належних та допустимих доказів винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.4 КУпАП .

Відповідно до статті 247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате , а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин , враховуючи , що в ході судового розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП , а всі сумніви тлумачаться на користь особи , провадження у справі відносно ОСОБА_1 Ф підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.130 ч.4 , 247 ч.1п.1, 245, 250, 251, 283, 284 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.4 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного прапопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником в Полтавський апеляційний суд, через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Головуючий суддя: Ганна ОЛЕЙНІКОВА