Провадження № 33/801/890/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ліханової Олени Володимирівни на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 08 вересня 2024 року о 21:15 год. по вул. Пирогова, 142 в м. Вінниця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «VW Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції..

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник Стрільчука В. Л. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просила постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом 08 вересня 2024 року о 21 год. 15 хв., однак відеозаписи із нагрудних камер поліцейських розпочинаються о 21 год. 01 хв. При цьому автомобіль знаходиться у нерухомому стані.

Як вбачається із відеозаписів, особа, яка склала протокол, фактично не спілкувалась зі ОСОБА_1 , жодних дій, передбачених ЗУ «Про національну поліцію», Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, вона не вчиняє. Спілкування зі ОСОБА_1 проводять інші поліцейські, прізвища яких не зафіксовано у матеріалах справи.

Поліцейськими було порушено алгоритм проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки не було встановлено його ознак, а тому не було підстав пропонувати ОСОБА_1 пройти відповідний огляд.

У матеріалах справи відсутні докази категоричної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Внаслідок доставлення його та тривалого перебування у відділенні поліції, ОСОБА_1 був позбавлений можливості звернутися до лікарні для підтвердження тверезого стану.

Направлення на огляд до КП ВОНД «Соціотерапія» є недопустимим доказом, оскільки такої установи не існує.

Судові засідання у справі в суді апеляційної інстанції призначалися неодноразово.

07 листопада 2024 року судове засідання було відкладене за клопотанням адвоката Ліханової О. В. у зв`язку із її хворобою.

У судовому 14 листопада 2024 року ОСОБА_1 та адвокат Ліханова О. В. надали пояснення, апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити із зазначених у ній вимог. У розгляді справи було оголошено перерву до 18.11.2024 року.

18 листопада 2024 року судове засідання було відкладене за клопотанням захисника у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

25 листопада 2024 року до апеляційного суду знову надійшло клопотання захисника про відкладення розгляду справи у зв`язку із захворюванням ОСОБА_1 , проте доказів на підтвердження таких обставин захисник не надала.

З огляду на викладене, враховуючи, що особа, яка притягується до відповідальності, та її захисник виклали свої міркування у апеляційній скарзі, надали усні пояснення у засіданні 14 листопада 2024 року, а також враховуючи положення ст. 268 КУпАП, відповідно до яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим проведення подальшого судового розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно із вимогами пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу від 08 вересня 2024 року серії ЕПР1 №125588, 08 вересня 2024 року о 21 год. 15 хв. у м. Вінниця по вул. Пирогова, 142 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VW Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме сильний запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки чи у лікаря нарколога КП ВОНД «Соціотерапія» відмовився в категоричній формі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. (а. с. 2).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 08 вересня 2024 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КП ВОНД «Соціотерапія». У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. (а. с. 4).

До матеріалів справи також долучені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських.

На відеозаписах зафіксовано як о 21 год 01 хв. працівник поліції представляється ОСОБА_1 , який знаходиться за кермом автомобіля «VW Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , із увімкненим двигуном, фарами та аварійною сигналізацією.

Поліцейський просить ОСОБА_1 пред`явити документи. ОСОБА_1 запитує чи він щось порушив, поліцейський відповідає, що ОСОБА_1 не виконав вимогу регулювальника на блокпосту.

О 21 год. 04 хв. поліцейський повідомляє, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, пропонує пройти огляд, повідомляє про відеофіксацію події та називає виявлені ознаки сп`яніння. Знову декілька разів поспіль пропонує пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або у лікаря-нарколога. ОСОБА_1 вимогу ігнорує, знову запитує за що його зупинили. Працівник поліції відповідає, що уже роз`яснював причину зупинки, знову пропонує пройти огляд на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 відповідає зверхньо, зухвало, вживає непристойні висловлювання при зверненні до поліцейського.

О 21 год. 08 хв. поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що оскільки той уникає відповіді на запитання про згоду пройти огляд, така поведінка буде розцінена як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

О 21 год. 09 хв. поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а також роз`яснює ОСОБА_1 його права, повідомляє, що на нього також буде складено протокол за ч. 1 ст. 126 КУпАП за непред`явлення посвідчення водія на вимогу працівника поліції.

О 21 год. 10 хв. поліцейський просить заглушити автомобіль, вийти з нього, роз`яснює про заборону продовжувати рух за кермом.

ОСОБА_1 продовжує лаятися, поводиться зухвало.

О 21 год. 13 хв. ОСОБА_1 виходить із авто, нецензурно висловлюється, провокує поліцейських на бійку, потім повертається у автомобіль, продовжує лаятися.

О 21 год. 22 хв. ОСОБА_1 знову запитує чому його зупинили. Поліцейський роз`яснює, що ОСОБА_1 на блокпосту позбивав фішки, не зупинився на вимогу регулювальника про зупинку, знову роз`яснює виявлені ознаки сп`яніння. ОСОБА_1 сперечається, каже, що він спокійно їхав, поводиться невідповідно до обстановки.

У цей час інший працівник поліції складає адміністративні матеріали у службовому автомобілі.

О 21 год. 32 хв. ОСОБА_1 намагається самовільно залишити місце події. Працівники поліції його наздоганяють та затримують, садять у службовий автомобіль та о 21 год. 36 хв. доставляють до поліцейського відділку.

У відділку поліції ОСОБА_1 продовжує лаяти поліцейських, поводиться зухвало, погрожує фізичною розправою, намагається вчинити бійку.

О 21 год. 50 хв. на вимогу ОСОБА_1 приїжджають медичні працівники «Швидкої допомоги», намагаються надати ОСОБА_1 медичну допомогу, проте він просить зняти з нього кайданки, кричить, падає на підлогу, поводиться неадекватно.

Таким чином доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Так, на відеозаписах із нагрудних камер поліцейських не зафіксовано жодних заперечень ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом, навпаки ОСОБА_1 неодноразово запитує поліцейських за що вони його зупинили, особисто зазначає, що він спокійно їхав. При цьому апеляційний суд зауважує на тому, що з початку відеозапису двигун автомобіля працює, увімкнена аварійна сигналізація та фари.

Твердження у апеляційній скарзі про те, що поліцейська, яка складала адміністративні матеріали не спілкувалася зі ОСОБА_1 та не вчиняла дій, передбачених ЗУ «Про національну поліцію», Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, апеляційний суд відхиляє, оскільки поліцейський 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП У Вінницькій області рядовий поліції Чуприна В. О. була присутньою на місці події та є уповноваженою особою на складання адміністративних матеріалів.

Також безпідставними є покликання адвоката на те, що поліцейськими було порушено алгоритм проведення огляду на стан сп`яніння, а саме не було встановлено його ознак, оскільки на відеозаписі зафіксовано неодноразові роз`яснення поліцейськими ОСОБА_1 виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння. Окрім того такі ознаки алкогольного сп`яніння як порушення мови, координації рухів та поведінка, що не відповідає обстановці, також знаходять своє підтвердження на відеозаписах, долучених до матеріалів справи.

За таких обставин, апеляційний суд виснує, що ОСОБА_1 зобов`язаний був пройти огляд на стан сп`яніння. Після виявлення та оголошення йому ознак сп`яніння працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти відповідний огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, забезпечивши йому реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку, однак ОСОБА_1 такого обов`язку не виконав.

Така поведінка ОСОБА_1 не дає підстав для висновку про його бажання виконати вимоги закону та пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, відтак протокол за ст. 130 КУпАП складений працівниками поліції без порушень та у відповідності із чинним законодавством.

Незначне відхилення у часі вчинення адміністративного правопорушення, та в часі зазначеному у протоколі, не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, адже протокол є лише одним із доказів у справі, а наявні у матеріалах докази у їх сукупності є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що внаслідок доставлення його та тривалого перебування у відділенні поліції, ОСОБА_1 був позбавлений можливості звернутися до лікарні для підтвердження тверезого стану, оскільки ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи про те, що направлення на огляд до КП ВОНД «Соціотерапія» (назва після зміни КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної Ради») є недопустимим доказом, оскільки такої установи не існує, є несуттєвими.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу поліцейського не спростовують.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ліханової Олени Володимирівни залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук