Справа № 204/9309/24
Провадження № 3/204/3257/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Безрук Т.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 130345 від 16.09.2024 року, 19.08.2024 о 23:43 за адресою: м Дніпро, вул. Криворізька, 26, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 11183», державний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком № 3133 від 22.08.2024, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, та пояснив суду, що 19.08.2024 він виїхав з дому зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_2 , за кермом була дружина. Оскільки у його дружини невеликий водійський стаж, вона не впевнено тримала автомобіль на дорозі, різко зупинялася, невдало рушала з місця, між ними виник конфлікт. У зв`язку з конфліктом дружина рознервувалася, припаркувала автомобіль на узбіччі, вийшла з автомобіля і пішла. ОСОБА_1 залишився біля автомобіля, за кермо не сідав, автомобілем не керував. Коли він стояв біля автомобіля, під`їхали працівники поліції. ОСОБА_1 неодноразово пояснював працівникам поліції, що автомобілем не керував, вживання алкогольних напоїв не заперечував. Оскільки працівники поліції сказали, що проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язковим, ОСОБА_1 поїхав до медичного закладу для проходження огляду. Чому ключі від його автомобіля були у незнайомого йому чоловіка, не знає, оскільки не простежив за тим, де знаходились ключі від автомобіля, після того, як пішла дружина.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази, долучені до справи, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У рішенні ВС/КАС від 20.02.2019 у справі №404/4467/16-а, зроблено висновок, що під керуванням транспортним засобом розуміється технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відповідно до матеріалів справи на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення долучено наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 130345 від 16.09.2024; рапорт інспектора УПП в Дніпропетровській області, відповідно до якого при патрулюванні вул. Криворізька, 26, було зупинено транспортний засіб «ВАЗ 11183», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій погодився. Відповідно до висновку № 3133 КП «ДБКЛПД» ДОР результат позитивний, водій знаходився у стані алкогольного сп`яніння; висновок КП «ДБКЛПД» ДОР від 22.08.2024 № 3133, відповідно до якого 19.08.2024 о 23:45 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; відеозаписи з боді-камер поліцейських, відповідно до яких автомобіль «ВАЗ 11183», стоїть з вимкненим двигуном, біля автомобіля стоїть ОСОБА_1 . До працівників поліції підходить чоловік, який не представився, та віддає працівникам поліції ключі від автомобіля, при цьому невідомий чоловік каже, що забрав у ОСОБА_1 ключі, щоб той не поїхав. ОСОБА_1 , знаходячись біля автомобіля, сказав, що він автомобілем не керував, їхати нікуди не збирався. На питання працівника поліції, невідомий чоловік відповів, що не бачив, як ОСОБА_1 керував автомобілем. Відповідно до дослідженого відеозапису протягом усього часу спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 заперечував керування транспортним засобом, при цьому ОСОБА_1 не заперечував вживання ним алкогольних напоїв, поряд з цим стверджував, що за кермом була його дружина, яка привезла його на місце. Окремо слід зауважити, що відповідно до відеозапису з боді-камер поліцейських, поліцейський під розмови по мобільному телефону, сказав, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджується, хотів дочекатися щоб ОСОБА_1 сів за кермо, поїхав, щоб зафіксувати факт керування водієм транспортним засобом. Також суд зазначає, що на відеозаписі зафіксовано, що поліцейським відбиралося письмове пояснення від чоловіка, відомості про особу якого згідно відеозапису встановити неможливо, однак у справі про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідків відсутні.

Проаналізувавши досліджені судом докази, суд дійшов наступних висновків.

Так, протокол про адміністративне правопорушення являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, при цьому він має узгоджуватись із наявними в матеріалах справи доказами. Сам по собі протокол, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Оцінюючи наданий суду рапорт інспектора поліції, слід зазначити, що в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №489/4827/16а свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

У сукупності рапорт інспектора поліції та протокол про адміністративне правопорушення узгоджуються між собою, однак відомості викладені в них спростовуються відеозаписами з боді-камер поліцейських, згідно яких факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 19.08.2024 у стані алкогольного сп`яніння не зафіксовано, про що на відео вказував і сам працівник поліції.

Таким чином, з дослідженого судом відеозапису не встановлено обов`язкової ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом.

Аналізуючи наявний у матеріалах справи висновок КП «ДБКЛПД» ДОР від 22.08.2024 № 3133, відповідно до якого ОСОБА_1 19.08.2024 перебував у стані алкогольного сп`яніння, сам по собі, не є доказом керування транспортним засобом, та відповідно вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суду не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування особою транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, що зазначено у Пленумі Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Отже, аналізуючи досліджені в судовому засіданні доказі, не підтверджено факт руху, початок або закінчення руху 19.08.2024 транспортного засобу «ВАЗ 11183» під керуванням ОСОБА_1 , а тому відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Вищевикладене надає підстави дійти висновку, що, всупереч положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, працівники поліції не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що вказує на відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 213,221,п.1ст.247,248, 249, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В. Безрук