КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/9229/24

13 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ- Ратнікової В.М.

при секретарі -Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Лисенка В'ячеслава Анатолійовича на постановуПодільського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення за ст.122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 грн. 00 коп. (три тисячі чотириста грн. 00 коп.).

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, 02 жовтня 2024 року захисник ОСОБА_1 адвокат Лисенко В`ячеслав Анатолійович подав апеляційну скаргу.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувану постанову було прийнято судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що постанова Подільського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року ухвалена без з'ясування судом вини ОСОБА_1 у формі умислу, а в основу звинувачення взято протокол про адміністративне правопорушення серія ААД № 827224 та схему дорожньо - транспортної пригоди.

Вказує на те, що ОСОБА_1 є постраждалою в цій пригоді, її автомобіль не був пошкоджений винуватцем ДТП, її наздогнав автомобіль під керуванням іншого потерпілого ОСОБА_2 і у неї не було жодної причини для того, щоб навмисно залишати місце ДТП.

Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення, як доказу, апелянт зазначає, що згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обгрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначає, що автомобіль Toyota, яким керувала ОСОБА_1 , був пошкоджений не автомобілем Honda, який вдарив автомобіль Hyundai, а вдарений Хондою автомобіль Hyundai вже наздогнав і завдав пошкодження автомобілю ОСОБА_1 .

Вказує на те, що в якому б вона місці не зупинилася, розташування її автомобіля, жодним чином не спотворило б саму картину пригоди ДТП та не вплинуло на визначення винуватця ДТП, так як водій автомобіля Honda ОСОБА_3 був в стані алкогольного сп`яніння (1,25 проміле за заміром алкотестера).

Зазначає, що суд не взяв до уваги покази водія автомобіля Honda ОСОБА_3 щодо причини переставлення автомобіля Toyota, яким керувала ОСОБА_1 .

Вказує на те, що ОСОБА_1 не покидала місця ДТП, зуміла правильно оцінити всі обставини, викликати патрульну поліцію, та вжила всіх можливих заходів до усунення перешкод в забезпеченні безпеки дорожнього руху, звільнивши одну єдину вільну від пошкоджених автомобілів, які вже не могли самостійно рухатись, смугу дорожнього полотна для інших учасників дорожнього руху до приїзду патрульної поліції. Вона вказала на гальмівні сліди на дорозі від її автомобіля і вказала поліції, що схема ДТП складена невірно. Натомість, патрульні почали змушувати її дати неправдиві свідчення, погрожуючи скласти на неї адміністративний протокол про залишення місця пригоди.

Зазначає, що на складних ділянках дороги при ДТП фарбою на дорозі позначають місце знаходження автомобіля, а потім, заради безпеки дорожнього руху прибирають автомобілі на узбіччя, пишуть пояснення, складають протоколи та схему ДТП, оформлюючи паперову частину події. ОСОБА_1 думала, що слідів від гальмівного шляху її коліс буде достатньо для складання правильної схеми ДТП.

Будь-яких належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП матеріали справи не містять.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Лисенко В?ячеслав Анатолійович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. ОСОБА_1 в судове засідання не з?явилась, про день та час розгляду справи апеляційним судом повідомлена у встановленому порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи у її відсутності, за участі її захисника.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 827224 , складеного командиром взводу № 1, роти № 4, батальйону № 1,полку № 1 УПП в м.Києві ДПП сержантом поліції Швецовим Є.Є., 16 липня 2024 року, о 22 год.10 хв., в м.Києві на вул. Набережно-Рибальська ( навпроти вул. Електриків, буд.29/7) водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , стала учасником ДТП, та після зупинки транспортного засобу, яким керувала, та яке має причетність до пригоди, перемістила його, від`їхавши з місця зупинки, не залишившись на фактичному місці пригоди.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.10А, 2.10В ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, а саме залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається із копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 824925 водій ОСОБА_4 , 16 липня 2024 року, о 22 год.10 хв., в м.Києві, на вул. Набережно-Рибальська ( навпроти вул. Електриків, буд.29/7), керуючи транспортним засобом «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_2 , не обрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, у результаті здійснив зіткнення з транспортним засобом Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_3 та з транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , які рухалися попереду. Унаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Також ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується чеком приладу Драгер, чим порушив вимоги п.2.9а, 2.35, 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Як вбачається із копії пояснень ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Хонда» в м. Києві по вул. Набережно-Рибальська, рухався в крайній лівій смузі зі швидкістю 70 км/год. Автомобіль сірого кольору несподівано, рухаючись в середньому ряді, виїхав в крайню ліву смугу. Після цього він намагався уникнути зіткнення, натиснув на гальма, однак не зміг уникнути зіткнення.

Із пояснень водія автомобіля Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_2 вбачається, що він рухався в середній смузі зі швидкістю 60 км/год. Перед ним рухався автомобіль марки «Тойота». Він включив лівий покажчик повороту і хотів здійснити обгін. В цей час на великій швидкості його «протаранив» автомобіль марки «Хонда». Його відкинуло на передню машину і понесло на правий бордюр.

Із пояснень водія автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається, що вона їхала повільно на швидкості 60-70 км/год, у середній полосі, як раптом її автомобіль протаранили зліва та ззаду, машину почало заносити, але вона змогла дивом виїхати із заносу. У стані повного шоку вона зупинила автомобіль і зателефонувала в «102» для виклику патруля. Коли вона вийшла з автомобіля і побачила водія «Хонда акорд» НОМЕР_2 , він був у сп'янілому стані, водій «Хундай» тверезий.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП України та, застосовуючи до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 грн. 00 коп. (три тисячі чотириста грн. 00 коп.), суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 підтверджена дослідженими матеріалами справи, зокрема, даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №827224 від 17.07.2024 року, схемі місця ДТП та письмових поясненнях водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

Суб`єктом правопорушення є фізично осудна особа, яка досягла шістнадцятирічного віку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднуються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Із диспозиції даної статті слідує, що для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення дорожньо-транспортної пригоди.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто, зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як вже було встановлено судом, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 827224, складеного командиром взводу № 1, роти № 4, батальйону № 1,полку № 1 УПП в м.Києві ДПП сержантом поліції Швецовим Є.Є., 16 липня 2024 року, о 22 год.10 хв., в м.Києві на вул. Набережно-Рибальська ( навпроти вул. Електриків, буд.29/7) водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , стала учасником ДТП, та після зупинки транспортного засобу, яким керувала, та яке має причетність до пригоди, перемістила його, від`їхавши з місця зупинки, не залишившись на фактичному місці пригоди.

В протоколі працівником поліції було зазначено про наявність відео з нагрудного відео реєстратора Motorolla VB400:472283, 470207.

Однак, відповідний відеозапис про дорожньо-транспортну пригоду, не був долучений до матеріалів адміністративного провадження, що переданий до суду першої інстанції.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, яка потребує належного до цього ставлення.

Відповідно до п. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВД України від 07.11.2015 № 13954) у разі порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

У матеріалах справи відсутній відеозапис, що був у розпорядженні органів поліції, на підтвердження відсутності/наявності умисного залишення ОСОБА_1 місця ДТП.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, а саме з копії протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 824925, складеного відносно одного із учасників ДТП водія ОСОБА_4 , та копії схеми ДТП, працівниками поліції були встановлені всі обставини ДТП та зібрані усі необхідні докази для передання вказаних матеріалів до суду.

Копія схеми ДТП чітко відображає місце розташування всіх трьох транспортних засобів та пошкодження, які зазнали автомобілі під час зіткнення. Із вказаною схемою учасники ДТП погодилися, про що свідчать їх власноручні підписи, будь яких зауважень чи заперечень схема не містить.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.). Обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

У мотивувальної частини Рішення від 22 грудня 2010 р. № 23-рп/2010 Конституційний Суд України зазначив, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4).

Отже презумпція невинуватості, крім кримінального процесу, підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення та означає, що всі сумніви стосовно події порушення та винуватості особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь; недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням досліджених матеріалів справи, наданих пояснень суд вважає, доводи апеляційної скарги є обгрунтованими, адміністративний матеріал не містить належних та допустимих доказів, які підтверджують факт умисного залишення ОСОБА_1 місця ДТП. З наданих доказів вбачається, що незначне ( приблизно на три метри) переміщення автомобіля ОСОБА_1 з місця ДТП було викликано складною дорожньою обстановкою для інших транспортних засобів, що рухались вказаною дорогою, так як дві полоси руху були зайняті автомобілями «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_2 та Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_3 , що були в пошкодженому стані та не могли самостійно рухатись, в третій полосі стояв автомобіль «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням Мельник, який міг рухатись . З метою забезпечення проїзду інших транспортних засобів ОСОБА_1 звільнила полосу руху, перемістивши свій автомобіль на три метри, в полосу , де стояв автомобіль Hyundai Accent, викликала поліцію і чекала їх приїзду. Вказані встановлені судом обставини та досліджені докази свідчать про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Лисенка В'ячеслава Анатолійовича задовольнити.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року скасувати провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП закрити на підставі п.1. ч.1. ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: