КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 382/1702/24

Суддя в суді першої інстанції: Кисіль О.А.

Провадження № 33/824/5184/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участі секретаря судового засідання Дячук І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яготинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, присяжного Згурівського районного суду Київської області, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пільг не має) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Яготинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. (а.с. 84-91).

Не погодившись з вказаною постановою, 18 жовтня 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Костенко О.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, на обґрунтування доводів якої зазначив, що суд першої інстанції формально та упереджено розглянув справу, неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки клопотанню захисника про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення. Суд першої інстанції хоч і детально описав клопотання захисника в постанові, проте з яких мотивів відкинув аргументи і не задовольнив клопотання взагалі не зазначив.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією є таким, що не відповідає вимогам КУпАП. При складенні протоколу не встановлена та не доведена вина у формі умислу, мотив та мета інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Вказував, що ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки присяжного Згурівського районного суду Київської області, який зобов`язаний відповідно до вимог Закону декларувати доходи і статки, не ухилявся від декларування, не бажав приховати свої доходи і майно, а допустив помилку у строках подачі декларації на три дні. Є очевидним, що у даному випадку мова може йти лише про відсутність дисциплінованості у особи, тобто певного порядку поведінки, яка передбачає сумлінне ставлення до виконання всіх Законів, нормативних актів та загальновідомих правил.

Матеріали справи не містять жодних даних, які безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували б на наявність у нього умислу на порушення вимог фінансового контролю чи переслідування будь-якого іншого корупційного інтересу.

Крім того, держава фактично не понесла жодних негативних юридичних наслідків, оскільки хоча і з запізненням, однак отримала декларацію ОСОБА_1 . Натомість, для ОСОБА_1 юридичні наслідки після притягнення до відповідальності за корупційне правопорушення є занадто суворі та несправедливі.

Посилався на те, що з додатку послідовності дій (а.с. 19) вбачається, що реєстрацію в кабінеті ОСОБА_1 розпочав 02.04.2024 року, потім впродовж доби виправляв її, вносив корективи, і станом на 03.04.2024 року декларація була підписана та подана.

При цьому, звертав увагу, що у 2023 році ОСОБА_1 не здійснювались виплати винагороди за час виконання обов`язків присяжного у суді у зв`язку з подачею ним заяви про відмову від отримання такої винагороди. Все це свідчить про відсутність будь-яких корисливих мотивів у ОСОБА_1 щодо перебування ним у статусі присяжного.

Відтак, вважав, що оскаржувану постанову необхідно скасувати та закрити провадження у справі на підставі ст.. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення (а.с. 97-104).

В апеляційному суді захисник ОСОБА_1 - адвокат Костенко О.М. підтримав скаргу і просив її задовольнити. Прокурор - Сокол О.О. заперечувала проти задоволення скарги та просила постанову залишити без змін. ОСОБА_1 до суду не прибув, був сповіщений повідомленням його захисника - адвоката Костенко О.М. про що є відмітка працівників пошти про вручення адресату поштового відправлення суду. Факт належного повідомлення ОСОБА_1 підтвердив його захисник - адвокат Костенко О.М. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 119-125).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ст. 294 КУпАП апеляційний суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 2898 від 23.07.2024 року ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки присяжного Згурівського районного суду Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону №1700-VII, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 розділу VII, несвоєчасно 03.04.2024, без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (а.с. 1-12).

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Броварської районної ради Київської області VIII скликання віл 14.09.2021 року №150-13-VIII «Про затвердження списку присяжних Згурівського районного суду Київської області» на громадянина ОСОБА_1 покладено виконання обов`язків присяжного зазначеного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 63 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1,2,4-6 частини 7 статті 56 Закону №1700-VІІ.

Відповідно до п. 6 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» присяжні повинні виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.

Згідно з пп. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. З Закону №1700-VІІ судді, судді Конституційного Суду України, Голова, заступник Голови, члени, дисциплінарні інспектори Вищої ради правосуддя, керівник служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя та його заступник, посадові особи секретаріату Вищої ради правосуддя. Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, посадові особи секретаріату цієї Комісії, посадові особи Державної судової адміністрації України, присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді), є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

У відповідності до абзацу 16 ч. 1 ст. 1 Закону №1700-VІІ суб`єкти декларування особи, зазначені у п.1, пп. «а» і пп. «в» п. 2, п. 4 і п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Слід зазначити, що ключовим моментом, який зобов`язує присяжного подавати декларацію, є не сам його статус, а поєднання статусу з виконанням обов`язків у суді.

Отже, ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки присяжного Згурівського районного суду Київської області, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону №1700-VІІ та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону №1700-VІІ зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За змістом ч. 1 ст. 45 Закону №1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону №1700-VІІ НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, ідо зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону № 1700- VII.

Відповідно до підпункту пп. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 № 449/21 за зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за №987/36609, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону №1700-VІІ (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону №1700-VII (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, всякому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, був зобов`язаний подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2023 рік, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру до 01 квітня 2024 року.

За даними публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік ОСОБА_1 подав лише 03 квітня 2024 року о 11 год. 43 хв., а отже несвоєчасно (а.с. 8).

Будь-яких доказів наявності поважних причин несвоєчасного подання декларації та (або) пояснень з цього приводу ОСОБА_1 до районного суду не подавав, не встановлено таких і судом апеляційної інстанції.

Відтак, на підставі досліджених доказів суд першої інстанції правильно визнав доведеним той факт, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянт не заперечував факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, однак, заперечуючи проти оскаржуваної постанови, посилався на те, що дії ОСОБА_1 , які полягали у несвоєчасному поданні декларації за 2023 року, а саме з простроченням три дні, що характеризується малозначністю вчиненого діяння, а відтак, просив закрити провадження на підставі ст. 22 КУпАП.

Проте, суд апеляційної інстанції визнав посилання захисника апелянта про звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю непереконливими, з огляду на те, що адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 , передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не може бути визнано малозначним, оскільки законом віднесено до корупційних правопорушень, тяжкість якого обумовлена порушенням ступеню довіри суспільства до осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування.

Даних про те, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення, пов`язане з корупцією, є малозначним, матеріали справи не містять.

Посилання захисника апелянта про відсутність умислу в діях ОСОБА_1 щодо несвоєчасного подання такої декларації є безпідставним, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній так i в необережній формі вини, а зазначені ним обставини не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку виконання вимог Закону України стосовно своєчасного подання щорічної декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2023 рік.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови Яготинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року про визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Отже, відсутні підстави для скасування постанови Яготинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, присяжного Згурівського районного суду Київської області, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пільг не має) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець