Справа № 749/1250/24
Номер провадження 3/749/772/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2024 р. Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Чигвінцева М.С.

за участю секретаря Михалевич М.В.

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сновську матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №119245 від 28.08.2024, 28.08.2024 о 21 год. 49 хв. в м. Сновськ по вул. Незалежності, 2А, ОСОБА_1 керував мотоциклом V125P д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в Сновській ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Хоминська О.С. у судовому засіданні просила закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення інкримінованого ОСОБА_1 . Аргументуючи свою позицію тим, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 вказаним у протоколі транспортним засобом та поліцейськими було порушено вимоги при оформленні матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Лікар, який проводив медичне освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння не проходив тематичне удосконалення за відповідною темою, а відтак не міг проводити дане освідування. Крім того, до протоколу були внесенні додаткові записи після його складання, а саме підписи свідків.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні вказав, що 28.08.2024 близько 20:00 год. він разом з ОСОБА_4 стояли біля магазину «АТБ». Згодом підійшов ОСОБА_1 та почав чіплятися до людей, які були біля магазину. Через деякий час ОСОБА_1 пішов та невдовзі приїхав на мотоциклі та в`їхав в мопеди, які стояли біля магазину. Підтвердив факт керування ОСОБА_1 мотоциклом. Зазначив, що не підписувався у протоколі, а лише у письмових поясненнях.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав, що 28.08.2024 близько 20:00 год. до магазину «АТБ» прийшов ОСОБА_1 , який почав сваритися. Трохи згодом ОСОБА_1 пішов та невдовзі приїхав до магазину на мотоциклі та в`їхав в мопеди, які стояли поруч. Підтвердив факт керування ОСОБА_1 мотоциклом. Зазначив, що не підписувався у протоколі, а лише у письмових поясненнях.

Суд, дослідивши письмові докази прийшов до наступного висновку.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №119245 від 28.08.2024 встановлено, що ОСОБА_1 притягається за порушення п. 2.9а ПДР, адміністративна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху ( знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

ВС КАСС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

З показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_1 керував вказаним у протоколі транспортним засобом, а саме мотоциклом.

На підтвердження факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння додано Висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНІ «Сновської ЦРЛ» №40 від 28.08.2024.

Відповідно до п. 3 частини ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров?я щодо виявлення стану сп?яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров?я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерского пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Згідно висновку наявного в матеріалах справи огляд провів черговий лікар ОСОБА_5 , який займає посаду лікаря-інфекціоніста КНП «Щорської ЦРЛ».

У вказаному висновку наявна графа "лікар (фельдшер), який проводив огляд", але самим ОСОБА_5 не підписаний.

Положення про деякі заходи безперервного професійного розвитку медичних та фармацевтичних працівників, що затверджене Наказом Міністерства охорони здоров?я України від 22.07.1993 № 166 (в редакції наказу МОЗ України від 18.08.2021 року № 1751) врегульовує порядок проведення деяких заходів безперервного професійного розвитку медичних та фармацевтичних працівників.

Пунктом 3 Положення визначено, що цикли тематичного удосконалення, цикли спеціалізації здійснюються структурними підрозділами з післядипломної освіти закладів вищої освіти, закладами післядипломної освіти (далі - заклади вищої (післядипломної) освіти), що здійснюють підготовку медичних та фармацевтичних працівників.

Розділом II Проходження циклів тематичного удосконалення визначено, що цикли тематичного удосконалення передбачають удосконалення професійних знань і навичок шляхом навчання за професійними навчальними програмами з метою оновлення наявних та отримання нових теоретичних і практичних знань.

Цикли тематичного удосконалення проводяться у зв`язку з підвищенням вимог до рівня кваліфікації, необхідністю освоєння сучасних та нових методів вирішення професійних завдань, формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь і навичок, отриманих в результаті теоретичної підготовки, необхідністю вивчення світового досвіду, формування організаторських навичок для виконання обов`язків на займаній або на більш високій посаді.

Цикл тематичного удосконалення вважається закінченим після успішного складання іспиту відповідно до програми навчання. Іспит складається з: тестування; оцінки практичних навичок в симуляційних умовах (в симуляційних центрах, на манекенах тощо), якщо програма навчання передбачала вдосконалення або набуття практичних навичок; вирішення клінічних завдань.

Медичним та фармацевтичним працівникам, які закінчили навчання та успішно склали іспит, видається посвідчення за формою згідно з додатком 1 до цього Положення.

Аналіз положення свідчить, що тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством проводиться структурними підрозділами з післядипломної освіти закладів вищої освіти,

Закладами післядипломної освіти, завданням яких є освітня діяльність, а саме післядипломне навчання з тематичного удосконалення фахівців з вищою медичною освітою, з наданням відповідного посвідчення, а тому лікар закладу охорони здоров?я, який не пройшов таке навчання не має права проводити огляд щодо виявлення стану сп?яніння.

У відповіді на адвокатський запит КНП «Сновська ЦРЛ» Сновської міської ради за №02-553 від 02.10.2024 року повідомила, що лікар-інфекціоніст ОСОБА_5 , що проводив освідування ОСОБА_1 , який вказаний у висновку № 40 від 28.08.2024 року, не проходив тематичного удосконалення за темою «Експертиза в психіатрії, наркології» (посвідчення не отримував).

За вказаних вище обставин оскільки лікар-інфекціоніст ОСОБА_5 не мав права проводити огляд з метою виявлення стану сп?яніння, у зв?язку з чим наданий висновок вважається недійсним, а тому є недопустимим доказом.

Крім того, у матеріалах справи наявні поясненні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які в протоколі серії ЕПР1 № 119245 вказані особи зазначені як свідки та наявні їхні підписи.

Однак, на відеозаписі зафіксовано, як поліцейський у дворі Сновської ЦРЛ складає протокол, при цьому свідки відсутні і протокол вони не підписують.

Вказане також підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у своїх показах наданих у судовому засіданні.

На відеозаписі також не зафіксовано, щоб поліцейські відбирали пояснення. Зафіксовано, що свідки відсутні протягом всього спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими.

Відповідно п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліцій, що затверджена наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовного якої його складено.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Усупереч вказаним приписам законодавства поліцейським були внесені додаткові записи (підписи свідків) до протоколу про адміністративне правопорушення після його складення, отже він діяв не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За вказаних обставин протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові у справі № 463/1352/16-а від 08.07.2020 у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Водночас у рішеннях ЄСПЛ у справах «Малофєєв проти Росії» від 30.05.2013 р. та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 р. наголошується, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки в такому випадку обвинувачення буде підтримуватися самим судом, що матиме наслідком порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене вище свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.С. Чигвінцев