Номер провадження: 33/813/670/24
Головуючий у першій інстанції Дерус А. В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Стоянової Л.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Главацького Ю.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Главацького Ю.А. на постанову Приморського райсуду м. Одеси від 17.01.2024 стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,а також стягнено з нього на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Відповідно до постанови, 01.10.2023 о 22:05 год. в м. Одеса по вул. Фонтанська дор., 95-Д водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук; від запропонованого огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Главацький Ю.А. в інтересах ОСОБА_1 не погодився із оскаржуваною постановою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою у зв`язку із порушенням судом норм процесуального права, однобічне та неповне з`ясування обставин справи з огляду на наступні обставини:

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, у ньому не зазначено суті адміністративного правопорушення, вказано лише, що ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку у закладі охорони здоров`я відмовився;

- аналіз наявного в матеріалах справи відеозапису із нагрудних камер співробітників поліції свідчить про те, що інспектором поліції не були виконані вимоги Закону України «Про національну поліцію», зокрема, поліцейський належно не представився, не пред`явив на вимогу водія своє службове посвідчення, не повідомив водієві конкретну причину зупинки з детальним описом підстави зупинки;

- не було враховано судом того, що співробітник поліції станом на 22:05 год., при недостатньому вуличному освітленні, не маючи повної достеменної інформації про стан здоров`я ОСОБА_1 та отримавши інформацію стосовно важкого графіку роботи останнього, не міг достовірно встановити таку ознаку наркотичного сп`яніння як блідість обличчя; не зрозуміло, яким чином поліцейський встановив наявність такої ознаки сп`яніння як відсутність реакції зіниць очей на світло, зазначення такої ознаки ґрунтується лише на внутрішньому переконанні співробітника поліції; із відеозапису не вбачається сильного тремтіння рук ОСОБА_1 , видно ледве помітне похитування кистей рук, обумовлене стресовою ситуацією, натомість, ОСОБА_1 відповідає на запитання співробітників поліції чітко, виразно, його поведінка адекватна та відповідає обстановці;

- за наявності підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, співробітники поліції не відсторонили останнього від керування транспортним засобом;

- суд 1-ої інстанції залишив поза увагою те, що запропонований ОСОБА_1 працівниками поліції порядок огляду на стан наркотичного сп`яніння не є дійсним, оскільки проведений із порушенням вимог ст. 266 КУпАП, зокрема, поліцейським взагалі не було запропоновано ОСОБА_1 пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, а одразу вказано на необхідність його проходження в закладі охорони здоров`я, на що й фактично було отримано правомірну відмову;

- дії ОСОБА_1 є малозначними з урахуванням того, що він знаходиться під впливом сильного душевного хвилювання у зв`язку із воєнною агресією рф проти України, відсутності наслідків вчиненого адміністративного правопорушення, завданої матеріальної шкоди стороннім особам, а також того, що ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувався, натомість, позбавлення права керування транспортними засобами позбавить ОСОБА_1 можливості в повному обсязі виконувати обов`язки стосовно фінансового забезпечення своєї родини.

Посилаючись на викладені обставини, захисник Главацький Ю.А. просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Главацького Ю.А., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши доводи апелянта, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень захисника щодо наявності підстав для закриття провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони є безпідставними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.

Так, аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №535709 від 01.10.2023 (а.с. 3), відповідно до якого 01.10.2023 о 22:05 год. в м. Одеса по вул. Фонтанська дор., 95-Д ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук; від проходження огляду у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ООМЦПЗ» ООР від 01.10.2023 о 22:14 год. (а.с. 5), відповідно до якого в результаті огляду ОСОБА_1 , проведеного уповноваженою особою патрульної поліції, виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло; для проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння в заклад охорони здоров`я ОСОБА_1 не доставлявся;

- відеозаписом з нагрудних камер співробітника патрульної поліції (а.с. 6), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.

Відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відео-реєстратора співробітників поліції, поліцейський підходить до автомобіля, за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 , останній одразу просить виписати йому штраф, на що співробітник поліції представляється (називає звання, посаду та ПІБ), запитує, чи можливо було обійтись без правопорушень, на що ОСОБА_1 зауважує, що не хотів їхати по кругу та намагався скоротити шлях.

Зазначені обставини спростовують доводи захисника з приводу допущення інспектором поліції порушень вимог Закону України «Про національну поліцію» при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , натомість, поліцейський представився, повідомив причину зупинки, проте ОСОБА_1 не висловив вимоги надати йому службове посвідчення співробітника поліції.

В подальшому поліцейський просить надати йому документи, на що ОСОБА_1 їх надає, потім співробітник поліції просить водія вийти з автомобіля, перевіряють його багажник, поліцейський запитує, коли востаннє він вживав наркотичні засоби, що останній заперечує.

Згодом поліцейський проводить поверхневий візуальний огляд валізи ОСОБА_1 , в якій знаходяться різноманітні медикаменти, останній зауважує на тому, що це заспокійливі, після чого поліцейський запитує, чи є у ОСОБА_1 щось в кишенях штанів, а також проводить поверхневу перевірку ОСОБА_1 , проводячи рукою по поверхні кишень штанів останнього.

Далі співробітники поліції просять ОСОБА_1 витягнути руки вперед, перевіряють реакцію зіниць очей на світло, після чого один зі співробітників знову запитує, коли ОСОБА_1 останній раз вживав наркотичні речовини, що останній заперечує.

Співробітник поліції зауважує на тому, що стосовно ОСОБА_1 буде винесено постанову про накладання стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, йому роз`яснюють його права та обов`язки, після чого співробітники поліції запитують у ОСОБА_1 , чи готовий він пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння, на що останній відповідає відмовою та цікавиться навіщо це.

На запитання ОСОБА_1 співробітники поліції зауважують, що виявили у останнього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, внаслідок чого останньому необхідно пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, у лікаря-нарколога, після чого роз`яснюють ОСОБА_1 , що у разі підтвердження лікарем-наркологом факту його перебування у стані наркотичного сп`яніння стосовно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП та матеріали справи будуть направлені до суду, де суд винесе відповідне рішення, а у разі відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я стосовно нього також буде складено протокол за ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України, після чого ОСОБА_1 чітко відмовився від проходження огляду в медичному закладі, посилаючись на те, що не бачить жодних підстав для його проходження, він повинен працювати.

В подальшому, поліцейські повторно зауважують на тому, що стосовно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, проте рішення ОСОБА_1 залишається незмінним відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Співробітники поліції складають протокол про адміністративне правопорушення, зачитують ОСОБА_1 його зміст, роз`яснюють йому його права та обов`язки, ОСОБА_1 відмовився від підпису про дату засідання, відмовився від надання пояснень, поліцейські вилучили посвідчення водія та надали останньому тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами, після чого ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі та від отримання його копії.

Водночас, із аналізу вищезазначеного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 просить співробітників поліції по-людськи його відпустити, а також намагається врегулювати ситуацію у позапроцесуальний спосіб, проте співробітник поліції зауважує на тому, що інших варіантів у ОСОБА_1 ніж пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння або відмовитись від його проходження немає.

Апеляційний суд критично оцінює посилання захисника на те, що виявлені у ОСОБА_1 співробітниками поліції ознаки наркотичного сп`яніння є лише припущеннями поліцейського та обумовлені важким графіком роботи останнього та стресовою ситуацією.

Так, системний аналіз вимог ст. 266 КУпАП дає підстави стверджувати про те, що огляд осіб, які керують транспортними засобами на виявлення стану наркотичного сп`яніння проводиться у разі наявності підстав вважати, що такі особи перебувають у стані сп`яніння.

Аналогічні вимоги містяться у п. 2 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (надалі Інструкція №1452/735), відповідно до якого огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 Розділу I Інструкції №1452/735, виявлені у ОСОБА_1 ознаки (неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло) включені до переліку ознак наркотичного сп`яніння, що у сукупності із виявленими при поверхневому візуальному огляду вмісту сумки останнього медикаментами дали співробітникам поліції достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебуває у стані наркотичного сп`яніння, що, в свою чергу, й обґрунтовано послугувало підставою для пропозиції останньому пройти огляд на виявлення такого стану.

Є вочевидь помилковими твердження захисника з приводу того, що запропонований ОСОБА_1 працівниками поліції порядок огляду на стан наркотичного сп`яніння не є дійсним, суперечить вимогам ст. 266 КУпАП.

Так, вимогами ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 6 Розділу I Інструкції №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, положеннями п. 7 Розділу III Інструкції №1452/735 встановлено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Сукупний аналіз вищезазначених вимог законодавства дає підстави стверджувати про те, що огляд особи на виявлення стану наркотичного сп`яніння фактично можливий лише у закладі охорони здоров`я, оскільки вимагає проведення відповідних лабораторних досліджень, що є вочевидь неможливо в умовах проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Зазначені обставини спростовують посилання захисника на правомірність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки співробітники поліції, пропонуючи такий огляд саме в медичному закладі, діяли відповідно до прямих вказівок закону.

Не відповідають дійсності доводи захисника стосовно невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, натомість, аналіз змісту протоколу свідчить про те, що у ньому чітко зазначена суть об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, вказано, що останній, в конкретну дату, час та в конкретному місці, керував транспортним засобом «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я відмовився (а.с. 3).

Зазначені вище докази в своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Водночас, заслуговують на увагу твердження апелянта з приводу того, що співробітники поліції, всупереч вимог ст. 266 КУпАП, не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом за наявності достатніх підстав вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, проте зазначена обставина не спростовує факту наявності в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується посилань захисника на малозначність діяння ОСОБА_1 з огляду на його хвилювання у зв`язку із збройною агресією рф, відсутність заподіяної правопорушенням шкоди та на факт того, що позбавлення права керування транспортними засобами позбавить останнього можливості фінансово забезпечувати родину, суд апеляційної інстанції зауважує на наступному.

Частиною 1 ст. 8 КУпАП встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Однак, апеляційний суд наголошує, що покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає застосування альтернативного стягнення, оскільки вказаною нормою закону передбачене одночасне накладення штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Вочевидь таке стягнення свідчить про підвищену суспільну небезпеку діяння, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому законодавець установив, що виховання особи, яка вчинила таке правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами, неможливе в інший спосіб, незалежно від наявності чи відсутності обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відтак, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не є малозначним та в діючому КУпАП не передбачено механізму призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, який таку можливість прямо передбачає (ст. 69 КК України).

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості врахувати посилання захисника на відсутність завданої вчиненим ОСОБА_1 правопорушенням шкоди та відсутність притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил ПДР протягом року, з урахуванням також факту того, що в прохальній частині апеляційної скарги захисник не висуває вимог стосовно накладення на ОСОБА_1 більш м`якого стягнення.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції як законну, обґрунтовану та вмотивовану залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Главацького Ю.А., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2024 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца