Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/8385/24
Провадження № 3/523/3593/24
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

"08" липня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Деркачов О.В., за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 , захисника адвоката Гармаша М.Ю., розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні, в приміщенні суду, в режимі відеоконференції, матеріали УПП в Одеській області відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпроАП,

в с т а н о в и в:

О 08 годині 30 хвилин 10 травня 2024 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», н/з НОМЕР_1 , по вул. Чорноморського козацтва, біля буд.№163, в м. Одесі, в порушення п.2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, на вимогу працівника поліції відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, у зв`язку з виявленими наступними ознаками: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

При складенні 10 травня 2024 року протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 відмовився від пояснень на підставі положень ст.63 Конституції України. В судовому засіданні захисником ОСОБА_3 було надано письмові пояснення ОСОБА_2 , відповідно до яких останній не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння в місці зупинки, бажав це здійснити за допомогою технічного пристрою «Драгер», а також повідомив, що поспішає до місця проходження служби.

Оскільки, в силу положень ст.268 КУпроАП, при розгляді даної категорії справ присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, а її захист здійснює адвокат Гармаш М.Ю., то суддя вважає можливим вирішити справу у відсутність ОСОБА_2 .

Захисником адвокатом Гармашем М.Ю. в судовому засіданні було заперечено викладені в протоколі обставини, а також заявлено клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із такими, на його думку, допущеними інспекторами поліції порушеннями порядку проведення огляду на стан сп`яніння: відсутність ознак сп`яніння у ОСОБА_2 в момент його зупинки, відсутність пропозиції пройти такий огляд на місці, а натомість спрямування останнього до КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, тобто без попереднього проведення огляду на місці за допомогою технічного засобу «Драгер»; не застосування до ОСОБА_2 положень ст. 266-1 КУпроАП, який регламентує порядок проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, який здійснюється виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини; а також не відсторонення ОСОБА_2 від подальшого керування транспортним засобом.

Аналізуючи наявну в матеріалах справи сукупність доказів, суддя дійшов наступного.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння (п.2.9.«а» ПДР). Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння (п.2.5. ПДР).

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпроАП, полягає у встановленні факту керування водієм транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та подальшої відмови від проходження медичного огляду на такий стан, а відтак, визначальним для встановлення вини особи у вчиненні даного правопорушення є доведення факту керування транспортним засобом у відповідному стані.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст.130 КУпроАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Окрім того, порядок проходження огляду на стан сп`яніння (прийняття відмови від його проходження) регламентовано ст.266 КУпроАП, відповідно до якого:

- особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан такого сп`яніння;

- огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків; матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення;

- у разі незгоди водія на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій; проведення огляду в інших закладах забороняється;

- огляд осіб на стан наркотичного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, в присутності поліцейського; кожний випадок огляду осіб на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я;

- огляд особи на стан наркотичного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

- направлення особи для огляду на стан наркотичного сп`яніння, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (Постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року);

- у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Відповідно до постанови КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року:

- огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС;

- огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку);

- огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків; не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви;

- результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС; у разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду; акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння;

- підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності;

- водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я;

- огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам;

- поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав;

- у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду;

- проведення огляду водіїв транспортних засобів - учасників дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є постраждалі, - обов`язкове;

- огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ.

- лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ, в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан наркотичного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст.266 КУпроАП).

Направлення особи для огляду на стан наркотичного сп`яніння, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.266 КУпроАП).

Обов`язок доведення вищезазначених обставин покладається на орган поліції, який склав протокол. Витребувати виключно за власною ініціативою можливо наявні вищезазначені докази суддя не вправі, оскільки суд є безстороннім та незаінтересованим органом влади, на який не покладено функцію зібрання обвинувальних доказів в справі про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненому діянні підтверджується аналогічним змістом протоколу про адміністративне правопорушення, направленням на огляд до КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 10 травня 2024 року, а також змістом відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, з якої вбачаються: 1) перебування автомобіля на проїзній частині в крайній лівій смузі проїзної частини вул. Чорноморського козацтва, в м. Одесі, з місця водія якого вийшов ОСОБА_2 ; 2) усне підтвердження ОСОБА_2 попереднього факту керування ним транспортним засобу до його зупинки інспектором поліції (у зв`язку із не використанням пасажиром паска безпеки та відсутністю страхового полісу на транспортний засіб); 3) виявлення інспектором поліції у ОСОБА_2 під час спілкування з останнім в місці зупинки ознак можливого наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці); 4) в цілому дотриманням інспектором поліції вищевикладеної процедури, з роз`ясненням водієві його процесуальних прав та наслідків можливої відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; 5) прийняття відмови ОСОБА_2 від проходження огляду в спеціалізованій медичній установі, обґрунтованої потребою прибуття до місця проходження військової служби; 6) усне повідомлення інспектором поліції ОСОБА_2 про його послідуюче відсторонення від керування транспортним засобом, на що той повертається до автомобіля, з боку переднього пасажирського сидіння.

При цьому суддя, надаючи оцінку діям інспекторів поліції, з урахуванням заперечень сторони захисту, виходить з наступного.

Довід захисника про відсутність пропозиції пройти огляд на місці за допомогою технічного пристрою є неспроможним, оскільки інспектор поліції не має фактичної можливості підтвердити чи спростувати належним чином наявність наркотичного сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також не має технічного забезпечення та спеціальних знань (на відмінну від алкогольного сп`яніння, у випадку коли такий стан можливо перевірити на місці зупинки за допомогою технічного пристрою «Драгер»).

Інший довід захисника про неналежного суб`єкта проведення такого огляду є також помилковим, оскільки положення ст.266-1 КУпроАП застосовуються до осіб, які є військовослужбовцями Збройних Сил України під час виконання ними обов`язків військової служби, а також перебування на території військових частин, на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, саме у зв`язку із безпосереднім виконанням такими особами обов`язків військової служби.

Водночас, як вбачається із досліджених обставин справи ОСОБА_2 не пред`явив інспектору поліції військовий квиток чи посвідчення особи офіцерського складу, не був одягнутий у військову форму одягу, а лише повідомив, що прямує до місця проходження служби, погодився із заповненим з його слів в графі протоколу записом, що він тимчасово не працює, жодним чином не вимагав прибуття представників військового командування чи військової служби правопорядку до місця зупинки для проходження огляду на стан сп`яніння. Вищезазначене дозволяє поза розумним сумнівом дійти висновку, що в момент зупинки керованого ОСОБА_2 транспортного засобу останній безпосередньо обов`язки військової служби не виконував, що унеможливлює застосування положень ст.266-1 КУпроАП.

Факт наступного усного відсторонення ОСОБА_2 від подальшого керування транспортним засобом також підтверджено змістом відеозапису. При цьому, відсутність письмового зазначення особи, якій фактично передано наступне керування зупиненим автомобілем, є певним недоліком зібраних органом поліції матеріалів, проте це не спричинює виправдання ОСОБА_2 .

Окрім того, вирішуючи іншу частину заперечень захисника про не застосування до ОСОБА_2 такого виду стягнення, як позбавлення права керування, оскільки воно необхідно для проходження ним військової служби, (на підставі ч.1 ст.69 КК України), суддя не знаходить для цього підстав, оскільки в справі відсутні обставини, які пом`якшують призначене покарання (через невизнання ОСОБА_2 вини у вчиненому діянні), стороною захисту документально не доведено службову необхідність збереження у ОСОБА_2 такого права, суспільна небезпечність вчиненого правопорушення є підвищеною, а також ч.1 ст.130 КУпроАП не передбачає можливості альтернативи у призначенні таких видів стягнень як штраф та позбавлення права керування транспортними засобами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що інспектор патрульної поліції в протоколі серії ААД №851251 від 10 травня 2024 року обґрунтовано дійшов висновку, який відповідає фактичним обставинам справи, про керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та наступної відмови від проходження медичного огляду на відповідний стан, у зв`язку з чим, є правильною кваліфікація скоєного ним діяння за ч.1 ст.130 КУпроАП.

При визначенні міри адміністративного стягнення суддя враховує характер та суспільну небезпеку скоєного правопорушення, а також особу порушника, у зв`язку з чим вважає можливим накласти на ОСОБА_2 стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпроАП, із сплатою судового збору.

Окрім того, відповідно до положень ст.ст.307-308 КУпроАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, дана постанова суду підлягає спрямуванню для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір зазначеного в постанові суду штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.276, 280, 283, ч.1 ст.130 КУпроАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Накласти на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпроАП, стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто стягнути з цієї особи в дохід держави 17000 (сімнадцять тисяч) грн, а також позбавити права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

В разі примусового виконання даної постанови суду стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.В.Деркачов