Унікальний номер справи 752/6868/24
Номер апеляційного провадження 33/824/3199/2024
Суддя суду першої інстанції О.В. Бойко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

11 жовтня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 гривень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 о 18 год. 20 хв. 05.02.2024, за адресою: м. Київ, проспект Глушкова, 13 Б, будучи директором ТОВ «СВП ПЛЮС», вчинив порушення встановленого порядку проведення розрахунків, а саме не забезпечив ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, чим порушив п. 12 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» від 06.07.1995, тобто вчинив дії передбачені ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Не погодившись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадженні у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Оскаржуючи вказану постанову апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що контролюючий орган усно чи письмово вимагав у ТОВ «СВП ПЛЮС» надання первинних документів, які підтверджують облік технічно складних побутових товарів, що знаходяться у місці подажу в рамках фактичної перевірки, оскільки запит про надання документів, який було надано уповноваженими особами ГУ ДПС у м. Києві, за змістом і формою є таким, який надається під час проведення планової документальної перевірки.

Апелянт зауважує, що 08.02.2024 ТОВ «СВП ПЛЮС» добровільно засобами поштового зв`язку надано контролюючому органу документи та належним чином завірені їх копії, а саме: договору оренди № М-47 від 01.09.2023 з додатками на 12 арк.; квитанція до заяви про реєстрацію програмного РРО на 1 арк.; наказу про призначення директора № 191/к від 15.04.2015 на 1 арк.; наказу про призначення головного бухгалтера № 912/к від 02.10.2017 на 1 арк.; наказу про призначення бухгалтера-касира № 374/к від 01.08.2013 на 1 арк.; та завірені належним чином копії первинних та бухгалтерських документів на підтвердження проходження та обліку технічно складних побутових товарів, які фактично знаходилисль в магазині «ТТТ».

Отже, на думку апелянта, направлення цих документів на адресу ГУ ДПС у м. Києві підтверджує, що фактично первинні документи були у ТОВ «СВП ПЛЮС» під час проведення фактичної перевірки та були надані уповноваженим особам ГУ ДПС у м. Києві у визначений законодавством строк.

Єдиним можливим способом перевірки наявності необлікованих товарів або не забезпечення ведення обліку товарних записів є співставлення даних обліку, даних РРО із фактичними залишками товарів за місцем їх реалізації, тобто визначення різниці між кількістю товарів, які надійшли до магазину та кількістю реалізованих товарів. У акті перевірки уповноваженими особами ГУ ДПС у м. Києві не встановлено розбіжність між даними обліку ТОВ «СВП ПЛЮС» та фактичними залишками товарів в магазині, як і не встановлено жодних порушень ТОВ «СВП ПЛЮС» вимог Закону України № 966-ХІV та/або МСБО 2.

Апеляційна скарга також містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2024, яке обґрунтоване тим, що постанову було винесено суддею без участі у розгляді справи апелянта, копію постанови йому вручено не було. ОСОБА_1 20.05.2024 дізнався про постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва з Єдиного державного реєстру судових рішень. 21.05.2024 ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , ознайомився з матеріалами справи та із самою постановою, після чого одразуж ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою до суду.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була винесена судом 23 квітня 2024 року за відсутності апелянта та його захисника.

Матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_1 копії постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2024.

З метою доступу до правосуддя, суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2024 ОСОБА_1 пропущений з поважних причин.

Обмеження на реалізацію право на оскарження, яке може полягати у непоновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанціїх захисник ОСОБА_1 - адвокат Гур`єва О.С., яка брала участь в судовому засіданні за допомогою відеоконферензв`язку, подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити скаргу з викладених у ній підстав.

11.10.2024 ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи (про що повідомила суд його захисник - адвокат Гур`єва О.С.), повторно у судове засідання не з`явився. Будь - яких заяв, клопотань до суду апеляційної інстанції від особи, яка подала апеляційну скаргу не надходило.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу («Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

Відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Ураховуючи строки розгляду апеляційної скарги на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення та положення ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка подала апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Гур`євої О.С., апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог статей 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення № 654 від 20 лютого 2024 року, посадовою особою ГДІ ГУ ДПС у м. Києві ОСОБА_3 при проведенні фактичної перевірки магазину «ТТТ» за адресою: м. Київ, проспект Глушкова, 13-Б, де здійснює господарську діяльність ТОВ «СВП ПЛЮС», встановлено, що ОСОБА_1 - директор ТОВ «СВП ПЛЮС» вчинив правопорушення, а саме, суб`єктом господарювання не забезпечено ведення в установленому порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (відсутні документи, що підтверджують походження товару (накладні, чеки тощо) на загальну суму 242178,00 грн., чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (а.с. 1).

Як вбачається з листа, який міститься в матеріалах справи, Головне управління ДПС у місті Києві запрошувало громадянина ОСОБА_1 на 20 лютого 2024 року о 10 год. 00 хв. за адресою: місто Київ, вулиця Смілянська, 6, кабінет 307 для складання протоколу про адміністративні правопорушення на підставі ст. 151-1.(а.с. 7).

Відповідно до акту засвідчення факту неявки від 20.02.2024 № 3847/К/26-15-07-07-01-08, ОСОБА_1 не з`явився для складання протоколу про адміністративне правопорушення, його підписання, надання пояснень, у визначену дату - 20.02.2024. (а.с. 8).

Згідно з актом фактичної перевірки, 02 лютого 2024 року проведено перевірку господарської одиниці ТОВ «СВД ПЛЮС», розташованого за адресою: м. Київ, проспект Глушкова, 13-Б, з якого вбачається, що суб`єкт господарювання здійснює діяльність в сфері роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, в тому числі складними побутовими товарами, які підлягають гарантійному ремонту або гарантійній заміні з використанням у своїй діяльності належним чином зареєстрованого ПРРО.

Відповідно до вказаного акту, встановлено факт не забезпечення ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних записів за місцем їх реалізації.

Також, перевіряючим не надані документи, які стосуються предмету перевірки, а саме: накладні, ТТН, тощо.

Відповідно до опису залишків товарів, які знаходяться на реалізації в магазині за адресою: м. Київ, вул. просп. Глушкова, 13-Б, де здійснює господарську діяльність ТОВ «СВП ПЛЮС» встановлено всього товарів на загальну суму 242 178 грн.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.1 ст. 155-1 КУпАП, порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг тягне за собою накладення штрафу на осіб, які здійснюють розрахункові операції, від двох до п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

За нормативним визначенням об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП полягає у порушенні встановленого законом порядку ведення обліку товарних записів за місцем їх реалізації.

Директор ТОВ «СВП ПЛЮС» ОСОБА_1 не забезпечив ведення в установленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 242 178,00 грн., чим порушив п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП та що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1КУпАП, суд відхиляє, остільки вони суперечать доказам, які містяться в матеріалах справи.

Посилання апелянта на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що контролюючий орган усно чи письмово вимагав у ТОВ «СВП ПЛЮС» надання первинних документів, які підтверджують облік технічно складних побутових товарів, що знаходяться у місці продажу в рамках фактичної перевірки, спростовується наявним в матеріалах справи Актом від 05.02.2024 № 767/26-15-07-07-00-20 про відмову від надання документів, які стосуються предмету перевірки. Під час перевірки в магазині знаходився керуючий магазином ОСОБА_4 , який відмовився від підписання Акту фактичної перевірки (з яким він був ознайомлений), відмовився від підписання Опису товарно - матеріальних цінностей, які знаходились на реалізації в магазині «ТТТ».

Відповідно до Запиту про надання документів ТОВ «СВП ПЛЮС», в особі директора Товариства, зобов'язано було надати відповідні документи перевіряючим 05.02.2024 року до 12.00 год

Апелянтом не доведено з яких вагомих підстав ним не надано контролюючому органу документи під час проведення перевірки магазину 05.02.2024, належним чином завірені копії яких були пізніше ним надіслані, а саме: договору оренди № М-47 від 01.09.2023 з додатками на 12 арк.; квитанція до заяви про реєстрацію програмного РРО на 1 арк.; наказу про призначення директора № 191/к від 15.04.2015 на 1 арк.; наказу про призначення головного бухгалтера № 912/к від 02.10.2017 на 1 арк.; наказу про призначення бухгалтера - касира № 374/к від 01.08.2013 на 1 арк.; та завірені належним чином копії первинних та бухгалтерських документів, що підтверджується доданими до апеляційної скарги документами.

Але ОСОБА_1 не надав суду апеляційної інстанції копіїй таких документів, що не надає можливості суду перевірити законність отримання та продажу товарів ТОВ «СВП ПЛЮС», які перебували на реалізації в магазині «ТТТ» 05.02.2024 під час проведення фактичної перевірки. Факт направлення ним 08.02.2024 до ГУ ДПС України у м. Києві копій документів також не підтверджує вказані обставини та не свідчить про дотримання ним вимог п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.155-1КУпАП.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до посилань апелянта на те, що єдиним можливим способом перевірки наявності необлікованих товарів або незабезпечення ведення обліку товарних запасів є співставлення даних обліку, даних РРО із фактичними залишками товарів за місцем їх реалізації, тобто визначення різниці між кількістю товарів, які надійшли до магазину та кількістю реалізованих товарів, оскільки Товариством не було надано перевіряючим особам відповідних документів для проведення такого співставлення, директор ТОВ «СВП ПЛЮС» ОСОБА_1 не забезпечив ведення в установленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 242 178,00 грн., чим порушив п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що є самостійним складом правопорушення передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП.

Суд бере до уваги посилання апелянта на ту обставину, що він не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Відповідно до копії судової повістки, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 повідомлявся судом першої інстанції про розгляд справи за адресою знаходження магазину «ТТТ». Даних про вручення йому судової повістки матеріали справи дійсно не містять, що є порушенням норм процесуального права, але вказане порушення не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП та не є підставою для скасування постанови судді суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1, є обґрунтованим, він базується на сукупності доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді суду першої інстанції.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволенняю.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач