Номер провадження: 33/813/2701/24
Номер справи місцевого суду: 495/7620/24
Головуючий у першій інстанції Волкова Ю.Ф.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

представника ОСОБА_1 - адвоката Німак Є.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеса апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 жовтня 2024 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 жовтня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) на користь держави.

Як зазначено в постанові суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОД/БД №366 від 21.07.2024 ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення із таким формулюванням: 21.07.2024 о 18:30 год. перебував на території військового об`єкту військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду під час правового режиму воєнного стану, з явними ознаками алкогольного сп`яніння солдат ОСОБА_1 , що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21.07.2024 № 106. Таким чином, за викладених вище обставин, солдат ОСОБА_1 будучі військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби на порушення своїх статутних обов`язків, перебував в стані алкогольного сп`яніння та виконував обов`язки військової служби в умовах особливого періоду воєнного стану.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати а провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі апелянт зазначається, що оскаржувана постанова винесена без його участі, клопотання яке ним подано про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою, судом першої інстанції безпідставно відхилене. Хоча ним на підтвердження надано офіційний номер висновку про непрацездатність №РРНМ-3КН3-Н4АК-СЕЕВ.

Щодо суті справи в скарзі апелянтом зазначено, що протокол та матеріали справи про адміністративне правопорушення містить ряд суперечностей, взаємовиключних обставин тощо, що залишилось поза увагою суду. Так в протоколі ОД/БД №366 зазначено наступне (цитовано): «Склад адміністративного правопорушення: 21.07.2024 о 18:30 год. перебував на території військового об`єкту військової частини НОМЕР_2 , в умовах особливого періоду під час правового режиму воєнного стану, з явними ознаками алкогольного сп`яніння». Тобто у провину згідно протоколу ставилось не розпивання, поява на території частини, виконання обов`язків у стані алкогольного сп`яніння (відповідальність за що передбачено ст. 112-20 КУпАП), а саме перебування з ознаками сп`яніння. Ознаками сп`яніння можуть бути блідість обличчя, хитка хода, нечітка мова тощо, що в свою чергу може бути викликано тим чи іншим хворобливим станом, а не сп`янінням. Проте, протоколом поставлено у вину саме перебування з ознаками, а не у стані сп`яніння. Тож, судом залишено по за увагою, що основним документом, яким фактично особі і виноситься звинувачення у вчиненні правопорушення, а саме протоколом, взагалі не пред`явлено звинувачень у появі у стані алкогольного сп`яніння. Апелянт наголошує, що не зазначення у повідомленні про підозру чіткого складу правопорушення позбавляє його можливості від здійснення права на захист, оскільки він не розумію в чому саме його звинувачують. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 р. протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, підлягають поверненню відповідному правоохоронному органу для належного оформлення. Проте Суд першої інстанції не повернув протокол на доопрацювання та розглянув справу без чітко сформульованого звинувачення.

Також, в скарзі акцентується увага на тому, що згідно сліп-роздруківки тест на стан сп`яніння було здійснено приладом №00212, хоча в акті №106 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу зазначено, що огляд проведено за допомогою газоаналізатору «Алконт-М» № 00212-15, у свідоцтві ж про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки зазначено номер приладу №00212-15. Таким чином на думку апелянта, безпосередньо тест газоаналізатору Алконт-М №00212 яким нібито встановлено 2,3 проміле алкоголю не може бути належним та допустимим доказом перебування у стані алкогольного сп`яніння, оскільки матеріали справи не містять актуального свідоцтва про його повірку, саме приладу №00212, а не №00212-15.

Щодо пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначено, що вони суперечать іншим матеріалам справи. Вищеназвані особи надали пояснення, що апелянта у стані сп`яніння було виявлено о 18 год. 51 хв., в той час як згідно протоколу про Адміністративне правопорушення та Протоколу затримання його нібито у стані сп`яніння виявили о 18:30.

ОСОБА_1 також наголошує, що при складенні матеріалів про адміністративне правопорушення його права було порушено і тим, що під час затримання орган безоплатної вторинної правової допомоги було повідомлено про його затримання лише о 18:55 (так зазначено у протоколі затримання) - тобто вже після «проходження тесту» на стан сп`яніння неналежними приладами, та після складення всіх матеріалів справи.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції адвокат Німак Є.Ю. який діє в інтересах ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги свого підзахисного, просив її задовольнити та закрити провадження по справі.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшов до наступного висновку.

Так, частиною 7 ст. 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з роз`ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України (далі Пленум ВСУ) від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення ОД/БД №366 від 21.07.2024 року, згідно якого солдат ОСОБА_1 21.07.2024 року о 18 год. 30 хв. Перебував на території військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду під час правового режиму воєнного стану, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21.07.2024 № 106. Для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння затриманого о 18:40 було доставлено до відділення медичного пункту підрозділу військової частини НОМЕР_1 для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів № 106 від 21.07.2024 року солдат ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 2,30 проміле, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП;

- протоколом про адміністративне затримання ОД/Б № 123;

- роздруківкою тесту Алконт-М № 00212 від 21.07.2024 року, згідно якій результат тесту солдата ОСОБА_1 складає 2,30 ‰;

- актом № 106 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, результат огляду на стан сп`яніння проба позитивна та кількісний показник 2,30 ‰

- копією витягу з наказу № 19;

- поясненнями свідків;

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Із матеріалів справи вбачається, що при проведенні військовослужбовцю ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння дотримано вимоги чинного законодавства, огляд проводився у присутності двох свідків.

Посилання апелянта на те, що в акті огляду на стан сп`яніння та у роздруківці квитанції огляду- різняться назви приладу, не спростовують результатів тесту та висновків суду щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 були оскаржені результати тесту на стан сп`яніння, або дії особи яка проводила огляд, чи дії особи яка складала протокол, такі докази й не були надані під час апеляційного розгляду.

Будь- яких заперечень щодо обставин , які були викладені у протоколі , як видно ОСОБА_1 не вносив, письмові пояснення не виклав, хоча мав на це законне право.

Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що відповідно до протоколу про затримання, в центр безоплатної правової допомоги було повідомлено вже після складання протоколу, а саме о 18 год. 55 хв. Особи, щодо якої складається протокол є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами, матеріали справи не містять доказів, того що до ОСОБА_1 застосовувались протиправні дії, або на його вимогу не було залучено захисника. Під час складання протоколу роз`яснювався зміст ст. 63 Конституції України та права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП, в зазначений протокол ОСОБА_1 відмовився вносити пояснення та відмовився підписувати у присутності двох свідків.

Неприйнятними є доводи ОСОБА_1 про те, що протокол було складено без додержання вимог ст. 256 КУпАП, а саме протоколом взагалі не пред`явлено звинувачень у появі у стані алкогольного сп`яніння та відсутній чіткий склад правопорушення, оскільки зі змісту протоколу про військове адміністративне правопорушення ОД/БД/ № 366 від 21.07.2024 року вбачається, що у ньому зазначено, вся суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 з початку виявлення в останнього ознак алкогольного сп`яніння та до моменту проходження медичного огляду і підтвердження стану алкогольного сп`яніння. Тобто, фабулу правопорушення викладено зрозуміло, з якої вбачається, які конкретно дії правопорушника містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що пояснення свідків суперечать іншим матеріалам справи, не може бути беззаперечною підставою для скасування постанови, оскільки розбіжності у часі на які посилається апелянт не є суттєвими та не впливають на обставини справи викладені у протоколі.

Твердження апелянта про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Щодо доводів апелянта про те, що постанова судді винесена за його відсутності, у зв`язку з чим він був позбавлений прав, передбачених ст. 268 КУпАП, то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі пояснень, клопотань та доповнень, разом з тим, ОСОБА_1 не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги з доповненнями не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту та спростовується вказаними у постанові доказами.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які, на думку апелянта, є підставами для скасування оскаржуваної постанови, апеляційний суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у рішеннях «Салов проти України» від 06.09.2005 р., «Проніна проти України» від 18.07.2006 р. та «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р., відповідно до якої, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Суд апеляційної інстанції також враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (справи «Бюрг та інші проти Франції» та «Гору проти Греції № 2»).

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2024 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт,-відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 жовтня 2024 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов