Номер провадження: 33/813/2410/24
Номер справи місцевого суду: 496/4390/24
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 496/4390/24

Номер провадження: 33/813/2410/24

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

за участю секретаря судового засідання - Губара Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Заліського Богдана Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 14 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 122 КУпАП,

встановив:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 14 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 445 грн.. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 31.05.2024 року о 20:29 год. на 17 км а/д М 28 Одеської області Одеського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 . Рухаючись в зоні дії дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», який показує кількість смуг на перехресті та дозволені напрямки руху по кожній з них, у крайній правій полосі, яка закінчувалась, в порушення п. 10.3 ПДР України, який встановлює, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, різко почав перестроюватись з правого ряду в лівий, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме - змусило водія автомобіля CHEVROLET Aveo, державний номер НОМЕР_2 , який рухався по лівій смузі у прямому напрямку різко загальмувати та змінити напрямок руху, щоб уникнути ДТП, що призвело до скоєння аварійної ситуації. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього знаку за яке настає відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії ААД № 470734 від 31.05.2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Заліський Богдан Сергійович, діючий в інтересах ОСОБА_1 зазначає, що вищевказана оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. На відеозаписі та в матеріалах справи наявність дорожнього знаку 5.16 ПДР, порушення вимог якого інкримінують ОСОБА_1 , не зафіксовано. З відеозапису вбачається, що автомобіль CHEVROLET Aveo, державний номер НОМЕР_2 , під час перестроювання автомобіля Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням, не змінював напрямок свого руху. Мало місце звужування дороги, тому автомобіль CHEVROLET Aveo, державний номер НОМЕР_2 , мав надати перевагу вантажному автомобілю. Портативний реєстратор був уключений поліцейським не з самого початку виконання службових обов`язків, тому відеозапис є недопустимим доказом. Пояснення водія автомобіля марки «Шевроле Авео» - ОСОБА_2 є також недопустимим доказом, тому що дана особа не зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення як свідок, підпис цієї особи у протоколі відсутній. Протокол при ОСОБА_1 не складався, для підпису останньому не пред`явлено. Судом першої інстанції не враховано положення ст. ст. 8, 62 Конституції України, висновки, викладенні в рішенні Конституційного Суду України від 26.02.2010 № 1-р/2019, практику ЄСПЛ щодо: - дії принципу верховенства права; - обвинувачення не може гуртуватися на доказах отриманих незаконним шляхом; - дії презумпції невинуватості; - усі сумніви щодо вини особи трактуються на її користь.

Посилаючись на такі доводи, апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі.

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Заліський Б.С. у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, заяв та клопотань не надали.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Також, ч. ч. 2, 3 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП, порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п.2.3.б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до вимог п. 2.3.д) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно п. 10.3. ПДР України передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №470734 зазначено, що 31.05.2024 року о 20:29 год. на 17 км а/д М 28 Одеської області Одеського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Magnum д.н.з. НОМЕР_1 . Рухаючись в зоні дії дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», який показує кількість смуг на перехресті та дозволені напрямки руху по кожній з них, у крайній правій полосі, яка закінчувалась, в порушення п. 10.3 ПДР України, який встановлює, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, різко почав перестроюватись з правого ряду в лівий, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме - змусило водія автомобіля CHEVROLET Aveo, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по лівій смузі у прямому напрямку різко загальмувати та змінити напрямок руху, щоб уникнути ДТП, що призвело до скоєння аварійної ситуації (а. с. 1).

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 31.05.2024, керуючи автомобілем «Шевроле», державний номер НОМЕР_3 , він рухався по лівій смузі. У правій смузі рухався транспортний засіб «Рено», який різко почав перестроюватись з правої смуги в ліву. Він різко загальмував та змінив напрямок руху, щоб уникнути ДТП. Тим самим, водій автомобіля Рено створив аварійну ситуацію (а. с. 3).

З оглянутого апеляційним судом наявного у справі відеозапису підтверджуються викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях ОСОБА_2 обставини вчинення адміністративного правопорушення, порушення водієм автомобіля Рено ОСОБА_1 вимог п. 10.3 Правил дорожнього руху.

З огляду на наведене, інкриміноване ОСОБА_1 діяння підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, а саме - порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян».

Підлягають залишенню поза увагою посилання апелянта на те, що у протоколі відсутній підпис свідка, оскільки наявний відеозапис інші матеріали справи є достатніми для встановлення фактичних обставин вчинення правопорушення.

З наявного відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про розгляд справи, тому доводи апелянта про те, що він не знав, що відносно буде складено протокол за ч. 5 ст. 122 КУпАП не беруться до уваги.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 31.05.2024 року ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього знаку, за яке настає відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, вищевказані посилання апелянта в апеляційній скарзі не впливають на можливість встановлення судом фактичних обставин скоєного правопорушення.

Враховує апеляційний суд також і практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Хан проти Сполученого Королівства», ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то навіть отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, які зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зводяться лише до незгоди з висновками суду першої інстанції, формування позиції захисту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 5 ст. 122 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Заліського Богдана Сергійовича, діючого інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 14 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 122 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін