ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/308/24 Справа № 703/826/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Крива Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 25.04.2024 р., якою ОСОБА_1 , який

народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Чер- каської обл., має середню освіту, одру-

жений, має н/літню доньку 2016 р.н.,

працює наладчиком в ТОВ «Техно-

комплекс», проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та 124 КУпАП, та, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, на нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто в дохід держави судовий збір у сумі 605,60 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, 24.02.2024 р. о 23:00 год. в м. Сміла Черкаської обл. по вул. Кармелюка, буд. 72 ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21099, р/номер НОМЕР_1 . з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження на місці та медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовився у присутності свідка, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, 24.02.2024 р. о 23:00 год. в м. Сміла Черкаської обл. по вул. Кармелюка, буд. 72, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21099, р/номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, у зв`язку з чим скоїв наїзд на перешкоду, а саме дорожній знак 5.38.2. Також, ОСОБА_1 не був уважним під час руху, не стежив за дорожньою обстановкою, у зв`язку з чим автомобіль отримав механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив п. 2.1, 2.3 «б» ПДР України та скоїв адмінправопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та винести нову постанову, якою закрити провадження за відсутністю складу адмінправопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, на його думку, висновки суду не відповідають дійним обставинам справи.

24.02.2024 р. о 23 год. в м. Сміла по вул. Кармелюка, буд. 72, автомобілем ВАЗ-21099 р/номер НОМЕР_1 керувала його дружина. Патрульні поліцейські після приїзду почали звинувачувати його у скоєнні адмінправопорушень, хоч він і пояснював що за кермом його не було. Працівники поліції не зупиняли автомобіль. Працівники поліції не розібралися в ситуації. Він відмовився від проходження тесту на алкоголь на місці оскільки його не зупинили поліцейські. Понятих при складанні документів не було. Матеріали працівники поліції склали однобічно. Копії протоколу не надали, права не роз`яснювали. Всі документи в нього викликають сумніви. З боку працівників поліції було прискіпливе та однобічне ставлення до нього. Розгляд справи відбувся дуже швидко. Фактично не перевірялися правомірність та підстави складення протоколу і визначення юридичної відповідальності. Вважає працівників поліції заінтересованими особами у складанні протоколу з обвинувальним ухилом. Суд прийняв помилкове рішення та унеможливив подання доказів та пояснень по справі.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, свідка ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адмінправопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адмінправопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адмінправопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вважаю, що вищевказані вимоги закону місцевим судом дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами.

Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам справи. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується:

- даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 401070 від 24.02.2024 р. (а. пр. 1);

- даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 313255 від 24.02.2024 р. (а. пр. 3);

- даними схеми місця ДТП від 24.02.2024 р. (а. пр. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. пр. 7),

- актом огляду на стан сп`яніння (а. пр. 8),

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , відповідно до яких, він 24.02.2024 р. О 23:00 йшов додому і біля магазину «Делікат» у м. Сміла став свідком ДТП, автомобіль ВАЗ- 21099, р/номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кармелюка в сторону с. Яблунівка скоїв наїзд на перешкоду, а саме дорожній знак «Пішохідний перехід» та зупинився. Від водія був різкий запах алкоголю, він ледь стояв на ногах (а. пр. 9).

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 , відповідно до яких, 24.02.2024 р. о 23:50 у м. Сміла по вул. Кармелюка працівники поліції запросили його бути свідком того, як водій ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ-21099, р/номер НОМЕР_1 , відмовився проходити медичний огляд на стан сп`яніння. (а. пр. 10).

Згідно відеозапису, доданого до матеріалів справи, ОСОБА_1 попереджався працівником поліції про те, що у разі відмови від проходження огляду та в разі встановлення факту керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, буде складений протокол про адмінправопорушення. Ці пояснення ОСОБА_1 не зрозумів. Наголошував що він пішохід. Не розумів за яке ДТП йдеться мова. Працівником поліції були роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки, право на правову допомогу. Після перегляду відеозапису подій, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції будь-яких дій, які можуть бути визнані незаконними або кваліфіковані як провокація правопорушення. Неодноразові звернення поліцейських до ОСОБА_1 були викликані тільки тією обставиною, що він перебував в стані сп`яніння, не міг адекватно реагувати на ці звернення, поліцейські намагалися неодноразово розтлумачити йому необхідність вчинення певних дій та наслідки їх невиконання. ОСОБА_1 за той факт, що нібито автомобілем керувала його дружина взагалі не повідомляв працівників поліції.

Фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені вірно.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд дійшов висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою поліції факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки із застосуванням технічного приладу, так і в закладі охорони, що стало підставою для складання відносно нього протоколу про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, які узгоджуються між собою та у своєму взаємозв`язку і у своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_1 у скоєнні адмінправопорушень.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст. ст. 33 - 36 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є спів розмірним до вчиненого і справедливим.

Стосовно показів свідка ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції про невинуватість ОСОБА_1 , то апеляційний суд вважає їх недостовірними, тому що вона є дружиною правопорушника, на відеозаписі вона не вчиняла будь-яких дій для того щоб повідомити працівників поліції, що ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля, а тому її покази суд розцінює як такі, що спрямовані на його звільнення від відповідальності.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, а провадження у справі необхідно закрити за відсутністю складу адмінправопорушень, тому що оскаржувана постанова є необґрунтованою, без всебічного дослідження всіх доказів, без надання їм належної оцінки, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів провадження, зокрема з відеозапису, достовірно встановлений та зафіксований факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що становить окремий склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відображені на відеозаписі події не викликають ніяких сумнівів, про перебування на той час ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, хоча сам ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом і вчинення ДТП.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які встановлені в «Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння.

Водій, за наявності таких обставин, зобов`язаний пройти огляд на стан сп`яніння, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5 ПДР України. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена сукупністю доказів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

При призначенні стягнення суд керувався ч. 2 ст. 36 КУпАП, яка передбачає що якщо особа вчинила кілька адмінправопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а постанова суду є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

Будь-які інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень, суду не надано.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 25.04.2024 р. відносно ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення,

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.