ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року м.Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинська В.Е., за участю прокурора Профатіло К.В., захисника Сушко В.М., розглянувши дистанційно в режимі відеоконференції, матеріали, які надійшли з Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З 07.05.2022 року ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді командира зенітно-ракетного взводу 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_3 , у військовому званні старший лейтенант, на якого покладаються організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Так, 10.02.2023 в військовій частині НОМЕР_3 проведено інвентаризацію військового майна при проведенні прийому-передачі посади командира зенітно-ракетного взводу 2 батальйону морської піхоти в/ч НОМЕР_3 старшого лейтенанта ОСОБА_1 . Встановлено, що закріплені за ОСОБА_1 матеріальні цінності: бінокль Allweter-Fernglas 7*50 1 од, 7,62 мм кулемет М 240В № CD15007 1 од, протигази ПМК 2 8 од, медична аптечка бійця рятувальника-1од. - відсутні в підрозділі. Між тим командир зенітно-ракетного взводу 2 батальйону морської піхоти в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 був зобов`язаний проводити перевірку наявності і своєчасно доповідати про факти втрат і нестач майна, не вжив заходів щодо зняття бінокля Allweter-Fernglas 7*50 1 од, 7,62 мм кулемета М 240В № CD15007 1 од, протигазів ПМК 2 8 од, медичної аптечки бійця рятувальника-1од з основного обліку підрозділу військової частини відповідно до Порядку списання військового майна та не вніс відповідні дані до облікових документів, чим допустив неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме не забезпечив належний контроль за збереженням та обліком майна військової частини.

Таким чином, у період з 07.05.2022 по 10.02.2023 ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, діючи протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів, порядків та інструкцій, в умовах особливого періоду:

- не підтримував особовий склад роти, озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності;

-не піклувався про стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти;

-не перевіряв не менше ніж двічі на місяць наявність, стан та облік озброєння, боєприпасів, технічних засобів;

-своєчасно не підготував до штабу бригади відповідне донесення, що призвело до втрати військового майна на загальну суму 319 236,06 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

15.07.2024 слідчим в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Мелітополі було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000163 від 10.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 413 Кримінального кодексу України

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, як недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав протокол про адміністративне правопорушення та зазначив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення.

В судові засідання, призначені 19.08.2024, 02.09.2024, 17.09.2024, 02.10.2024, 14.10.2024 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідками про отримання судових повісток за допомогою sms-повідомлення, розміщенням оголошення на офіційному веб-сайті Судова влада, про причини неявки суд не повідомив.

Відсутність правопорушника, під час розгляду адміністративних матеріалів, за жодних обставин не може виступати, як засіб уникнення адміністративної відповідальності особи, оскільки це буде означати про безкарність такої поведінки.

З огляду на викладене, судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду адміністративної справи, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколах про адміністративне правопорушення за відсутності останнього.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_1 адвокат Сушко В.М. повідомив, що останній вину у вчинені правопорушення не визнає в повному обсязі, заявив клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, заперечив проти складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення. Заперечення щодо протоколу долучив в письмовому вигляді, які підтримав в судовому засіданні, зокрема вважав, що у матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення, оскільки висновком службового розслідування не встановлено , що втрата військового майна сталась внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 , просив долучити до матеріалів справи рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 р. у справі № 420/10110/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_3 про визнання протиправними та скасування п.п. 2,5, 6,7,8 Наказу № 193 від 25.03.2023, визнання дій щодо утримання щомісяця з грошового забезпечення 20% коштів з військовослужбовця та зобов`язання вчинити певні дії, яким позовні вимоги задоволені. За викладених обставин, вважає, що протокол складено безпідставно.

Не зважаючи на заперечення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджена наступними дослідженими та перевіреними судом доказами:

- протоколом про адміністративні правопорушення від 13.08.2024 р., в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;

-заявою ОСОБА_1 про визнання ним своєї вини від 13.08.2024;

-постановою про закриття кримінального провадження від 15.07.2024;

-копією пояснень ОСОБА_1 ;

- матеріалами службового розслідування, розпочатого 10.02.2023 р. та закінченого 25.03.2023р.;

-витягом з наказу від 18.04.2024 №109;

-витягом з наказу від 08.08.2023 №13.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст.ст.1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннямист.129Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Так, згідно зі ст.245КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу(ч. 2ст. 251 КУпАП).

Згідно ст.62Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок). За допомоги такої характеристики, як склад адміністративного правопорушення, є можливість отримати його загальну характеристику. Ознаками адміністративного правопорушення є: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Лише у разі наявності всіх складових адміністративного правопорушення можна стверджувати про наявність в діях особи складу того чи іншого адміністративного правопорушення.

Отже, на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення, особою уповноваженою на складання такого протоколу з`ясуванню підлягає питання чи є особа, щодо якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності, суб`єктом даного правопорушення, в протилежному випадку притягнення останньої до адміністративної відповідальності не можливе.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Хоча протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП і являється самостійним джерелом доказової інформації, проте за відсутності обґрунтування іншими доказами, не може бути покладений в основу обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні з 24.02.2022 діє воєнний стан, який востаннє продовжено Законом України «Про затвердження Указу Президента України від 07 серпня 2024 року № 469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 № 3891-ІХ з 05:30 години 12 серпня 2024 строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори та резервістів під час мобілізації вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відповідно до вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відтак, командир зенітно-ракетного взводу 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , згідно вимог ст.ст. 9,11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військовій присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватись Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до ст.120 Статуту командир взводу ( групи, башти) в мирний і воєнний час повинен, зокрема, стежити за наявністю і правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у взводі ( групі, башті) і не менше ніж раз на два тижні особисто проводити їх огляд і перевірку наявності, готувати особовий склад взводу, озброєння і техніку до виходу на кожне навчання чи заняття, а також перевіряти їх наявність і стан після повернення із занять, навчань.

Водночас, командир зенітно-ракетного взводу 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , починаючи з 07.05.2023 р. по 10.02.2023 р. ігноруючи своїми посадовими обов`язками та відомчими нормативно-правовими актами, інструкціями та наказами, які регламентують порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, допустив їх порушення, а саме не забезпечив належний контроль за збереженням та обліком майна військової частини в умовах воєнного стану оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому було неодноразово продовжено

Згідно вимог ст. 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписами ст. 15 КУпАП визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б КУпАП, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Датою виявлення правопорушення є 15.07.2024 - день винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження №0000163 від 10.01.2023р.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25). Оцінюючи викладені докази, суд приходить до висновку, що останні узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин, вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, ставити їх під сумнів підстав немає, оскільки останні вказують на наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, яке було вчинено в умовах особливого періоду.

Позицію захисника, суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності та не приймає до уваги, крім того щодо долученого ним рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 р. у справі № 420/10110/24, суд не надає йому оцінку, оскільки рішення не набрало законної сили.

Вирішуючи питання про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та виду адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, які виключають адміністративну відповідальність, визначених ст. ст.38,247 КУпАП, враховуючи правила, визначені ч. 2ст. 33 КУпАП, приходжу до висновку про наявність визначених законом підстав для притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальних межах визначених санкцією статті.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою на яку було накладено таке стягнення сплачується судовий збір, розмір якого встановлено законом.

Однак, в силу п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Таким чином, судовий збір з ОСОБА_1 стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.23, 33, 34, ч. 3 ст. 172-20, ст.ст.251, 256, 283, 284 КУпАП -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

(Номер рахунку(IBAN): UA0021451, ОдержувачГУК у Херсонській обл./Херсонській ра-он 21081100, Код отримувача(код за ЄДРПОУ) 37959517, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

СуддяВ. Е. Дорошинська