П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Київ

Справа № 761/28981/24

Провадження № 33/824/4562/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Стрижеуса А.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кєєр Олени Сергіївни та апеляційнускаргу ОСОБА_1 , на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн., та стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисником ОСОБА_1 - адвокатом Кєєр О.С. та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги.

В апеляційних скаргах просять скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - Кєєр О.С просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2024 року, як підстави для поновлення строку зазначає, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 21 серпня 2024 року, подав апеляційну скаргу 09 вересня 2024 року тобто у визначений законом строк.

В апеляційних скаргах посилаються на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставини, що мають значення для справи.

Зазначають, що складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення № 17/3/3-1450нт від 15.05.2024 не відповідає формі та змісту, які визначені у Додатку 1 до Інструкції № 173 від 22.03.2017 року.

Зазначають, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки об`єктивна сторона правопорушення не відповідає дійсності.

Вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції Кєєр О.С. підтримала свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просила їх задовольнити з наведених у ній підстав.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення Кєєр О.С. , суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01.08.2024 №73, відповідно до якого ОСОБА_1 , у період часу з 08 лютого 2024 року по 01 серпня 2024 року по пр. Берестейському, 14 в м. Києві, будучи особою, якій надано допуск до державної таємниці розпорядженням ЦУ СБ України від 14.02.2024 №38д та доступ до державної таємниці наказом Укртрансбезпеки від 23.02.2023 №1д, не виконав у повному обсязі покладені на нього ст. 28 Закону України «Про державну таємницю», та п. 116 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Постановою КМУ від 18.12.2013 №939 (Порядок-939), в наслідок чого стали можливими наступні порушення: справа № 16цт («Літер М») «Листування з організації мобілізаційної підготовки» (ведеться з 07.03.2023), яка зберігається у валізі № 10цт (Літер «М», відповідальний ОСОБА_1 ), не внесена до внутрішнього опису секретних документів, що знаходяться у вказаній валізі. У номенклатурі секретних справ на 2024 рік (від 14.12.2023 № 27/19дск) не зазначено прізвище працівника, відповідального за зберігання вказаної справи, відсутні його підпис і дата (порушення вимог пунктів 116, 349 Порядку-939); надано гриф секретності «Цілком таємно» та обліковано у журналі обліку сховищ (сейфів, металевих шаф, спецсховищ) МНСІ та ключів від них (інв. № 14/15нт) за № 10цт (Літер «М») валізу, в якій постійно зберігаються секретні мобілізаційні документи (порушення вимог пункту 153 Порядку-939); перелік осіб, яким надано доступ до тому № 1 справи № 17цт (Літер «М») складено за посадами, а не поіменно. Вказаний перелік не оновлювався з 2020 року (порушення вимог пункту 98 Порядку-939); тому № 1 справи № 16цт (Літер «М») «Листування з організації мобілізаційної підготовки» надано гриф секретності «Цілком таємно». Водночас документи, що містяться у вказаному томі справи, мають найвищий ступінь секретності «Таємно» (порушення вимог пункту 360 Порядку-939); на валізі № 10цт (Літер «М») не зазначені прізвища та ініціали посадових осіб, які мають право їх розкрити, номери особистих номерних металевих печаток зазначених осіб, реєстраційні номери секретних документів (порушення вимог пункту 341 Порядку-939); у журналі обліку секретних видань (інв. № 14/5дск, ведеться з 15.03.2016) не зазначено прізвище працівника, відповідального за зберігання секретних мобілізаційних документів (всього 45 таємних та 6 цілком таємних видань), його підпис і дата (порушення вимог пункту 116 Порядку-939); робочі зошити № 1т (Літер «М»), № 2т (Літер «М») колишнього головного спеціаліста з мобілізаційної роботи ОСОБА_4 (звільнено 01.07.2022) зберігаються у валізі № 10цт (Літер «М») та внесені до внутрішнього опису секретних документів, що знаходяться у вказаній валізі. Водночас у журналі обліку робочих зошитів, блокнотів, окремих аркушів (інв. № 14/212дск) за вказані зошити зазначено підписи головного спеціаліста з режимно-секретної роботи ОСОБА_5 (порушення вимог пункту 116 Порядку-939); гриф секретності «Инструкции по световой маскировке береговых объектов морского транспорта» (2001р., інв. № 123т, «Секретно») не приведено у відповідність із ЗВДТ (порушення вимог пункту 160 Порядку-939).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Закон України «Про державну таємницю» є спеціальним законом, який регулює суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України.

У статті 1 Закону України «Про державну таємницю» наведено наступні визначення:

державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою;

допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації;

доступ до державної таємниці - надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень;

охорона державної таємниці - комплекс організаційно-правових, інженерно-технічних, криптографічних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на запобігання розголошенню секретної інформації та втратам її матеріальних носіїв.

Згідно ст. 5 Закону України «Про державну таємницю» забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

Згідно ст. 20 Закону України «Про державну таємницю» державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. Керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, мають бути обізнані з чинним законодавством про державну таємницю.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну таємницю» керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій зобов`язані здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці. Служба безпеки України має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони державної таємниці. Висновки Служби безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності.

Згідно п. 3 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, забезпечення охорони державної таємниці на підприємстві, в установі, організації покладається на їх керівників. Керівник підприємства, установи, організації зобов`язаний бути обізнаним з вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці, із станом справ у структурних підрозділах підприємства, установи, організації, своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, здійснювати постійний контроль за охороною державної таємниці на підприємстві, в установі, організації.

Згідно ст. 39 Закону України «Про державну таємницю» посадові особи та громадяни, винні у порушенні встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці, невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці, несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідальність за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП настає за порушення законодавства про державну таємницю, а саме - невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці (п. 6).

Об`єктом правопорушення за ст. 212-2 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони державної таємниці.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про державну таємницю, а саме, у вчиненні діянь, зазначених у п. 1-9 ч. 1 цієї статті (склад - формальний).

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці) (ч. 1 цієї статті); особливий (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці, і які вже піддавалися адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення) (ч. 2 цієї статті).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний бути обізнаним з вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці, своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, здійснювати постійний контроль за охороною державної таємниці в установі, однак всупереч взятих на себе обов`язків щодо збереження режиму секретності громадянина України з доступом до державної таємниці та внаслідок порушення пунктів 41, 49, 51, 56, 65, 92, 109, 110, 111, 116, 434, 435, 436, 438 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року №939, ОСОБА_1 не вживав заходів щодо забезпечення та належного контролю за охороною державної таємниці.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; витягом з акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, в Державній службі України з безпеки на транспорті, від 01 серпня 2024 року № 26/1/2/7827 дск.; Копією наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 28 серпня 2022 № 1151-К; Копія посадової інструкції головного спеціаліста з мобілізаційної роботи Державної служби України з безпеки на транспорті від 03 серпня 2022 року; Копія зворотної сторони облікової картки форми 6 ОСОБА_1 ; Копія зобов`язання ОСОБА_1 у зв`язку з допуском до державної таємниці; Копія довідки про надання допуску до державної таємниці ОСОБА_1 ; Витягом з нормативно-правових актів у сфері охорони державної таємниці; Витягом з посадової інструкції консультанта аналітика 2 відділу 1 управління Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування СБ України на воєнний час..

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази отримані у передбачений законом спосіб, уповноваженими особами, є об`єктивними, відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

За наведених обставин, встановивши, що надані докази є належними, допустимими та достатніми, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді Головного спеціаліста з мобілізаціної роботи Державної служби України з безпеки на транспорті, допустив порушення законодавства України про державну таємницю (ст. 5, 37 Закону України «Про державну таємницю»), внаслідок невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та відсутності контролю з його боку, як керівника відповідного державного органу, за забезпеченням охорони державної таємниці.

Заперечуючи наявінсть підстав притягнення його до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не надав доказів на спростування описаних у протоколі обставин. А тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-2 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення №73 від 01.08.2024, за формою та змістом Додатку 1 до Інструкції № 173 від 22.03.2017 року. Такі посилання не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції по суті питання наявності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності. В протоколі про адміністративне правопорушення викладено суть та деталі порушення, які доводять вину ОСОБА_1 .

Доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Переконливих доказів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об2єктивно з2ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційних скарг ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_1 - адвоката Кєєр О.С.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Кєєр Олени Сергіївни задовольнити, поновити захиснику ОСОБА_1 адвоката Кєєр Олени Сергіївни строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2024 року.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Кєєр Олени Сергіївни та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2024 року- залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус