Справа № 539/4704/24
Провадження № 3/539/1537/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Пилипчук М. М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Стегайлівка Середино-Будського району Сумської області, зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 , не працюючого) за частиною третьою статті 51 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2024 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшла справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 51 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 жовтня 2024 року серії ВАД № 590661 ОСОБА_1 17 липня 2024 року близько 12.00 год біля будинку АДРЕСА_2 вчинив дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки мобільного телефону Samsung A025S, вартість якого складає 1 500 грн, який належить ОСОБА_2 , що було здійснено повторно протягом року.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (статті 245 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1279-8 цього Кодексу.

Відповідальність за статтею 51 КУпАП настає за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Так, відповідно до частини першої статті 51 КУпАП дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати тягне за собою накладення штрафу від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Згідно з частиною третьою статті 51 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до статті 17 КУпАП обставиною, яка виключає адміністративну відповідальність, зокрема, є вчинення правопорушення в стані неосудності.

Не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану (стаття 20 КУпАП).

У провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває клопотання Головного управління національної поліції в Полтавській області Лубенського районного відділу поліції, яке затверджене прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області Савинським С. Г., про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 липня 2024 року за № 0000174, щодо ОСОБА_1 .

У зазначеному клопотанні Головного управління національної поліції в Полтавській області Лубенського районного відділу поліції міститься посилання на висновок судово-психіатричного експерта, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді афективного розладу органічного проходження з галюцинаторними та маячними включеннями; ОСОБА_1 потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Крім того, ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2020 року у справі № 539/2455/20 застосовано до ОСОБА_1 примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини у особи, що вчинила адміністративне правопорушення. Особи, що страждають психічними розладами й у силу цього не здатні усвідомлювати характер вчинених ними дій або оцінювати їх соціальне значення, а також не здатні керувати своїми діями через поразку вольової сфери психіки, не можуть діяти умисно або необережно, тобто виявити вину в адміністративно-правовому змісті.

Осудність це психічний стан людини, який передбачає, що під час вчинення протиправного діяння людина може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта адміністративного правопорушення. Між осудністю й виною є тісний взаємозв`язок. Осудність, як і вина, невід`ємний елемент складу адміністративного правопорушення. Осудність ознака складу адміністративного правопорушення, що характеризує його суб`єкт; вина ознака складу, який характеризує суб`єктивну сторону. Осудність, як і вина, характеризується певними ознаками: інтелектуальними й вольовими. Вольова ознака юридичного критерію неосудності нездатність особи під час вчинення адміністративного правопорушення керувати своїми діями (бездіяльністю) означає нездатність людини діяти з своєї волі, відповідно до своїх уявлень, переконань, нездатність утриматися від імпульсивних, мимовільних й інших подібних діянь. Інтелектуальна ознака юридичного критерію неосудності означає нездатність особи під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків, усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Однак з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів не вбачається, чи ОСОБА_1 на час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 51 КУпАП, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Працівниками поліції при підготовці матеріалів не долучено доказів, що були вжиті належні та необхідні заходи для встановлення вказаних обставин.

Відсутність цих даних позбавляє суд з`ясувати, чи ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності.

Суд самостійно збирати докази не має права, при цьому обов`язок щодо збирання доказів відповідно до частини другої статті 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, процедура оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення проведена з порушенням норм КУпАП, зазначені порушення та допущена неповнота при складанні адміністративного матеріалу унеможливлюють повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи, тому справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 51 КУпАП, необхідно повернути на доопрацювання для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 221, 256, 278, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 51 КУпАП, повернути до Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області на доопрацювання, для усунення вказаних недоліків.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Пилипчук