П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши адміністративну справу, що надійшла із ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №487235 від 16.02.2024 року вбачається, що 16.02.2024 року о 19 год. 35 хв. в с. Руські Комарівці вул. Головна біля буд. 20 (Автобусна зупинка) водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував Т/З Опель Віваро д/н НОМЕР_1 перебуваючи з явним ознаками алкогольного сп`яніння (а саме нечітка мова запах алкоголю з порожнини рота ) від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився що зафіксовано на нагрудну бодікамеру ДМ 3808, чим порушив п. 2.5 ПДР за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Від адвоката Козаря М.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 04.04.2024 надійшли пояснення в яких вказано на те, що: протокол не містить підписи ОСОБА_1 , оскільки він відмовився його підписувати, оскільки був не згодний із діями поліцейських; протокол складений до об 19-05, час керування ОСОБА_1 , транспортним засобом в протоколі зазначено як 19-35; відеозапис не містить фактів руху та подальшої зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

У запереченнях вказано на те, що відео з камер поліцейських, і відеозаписи з камер спостереження та відео реєстраторів автомобілів самих правопорушників, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, є доказами. При цьому зазначає, що з відеозапису наданого працівниками поліції, зокрема відеозапис 2024_0216_185628_0000000_000000_0101 вбачається, що працівник поліції підходить до припаркованому автомобілю і спілкується із водієм, і просить у водія документи, отримує їх, і потім вимагає водію від`їхати трохи назад. Інший поліцейський коментує, що авто завелось, авто стояло із порушеннями, водій від`їжджає на 10 метрів назад і поліцейський вказує йому рукою, щоб він зупинявся. Після поліцейський каже, що він зафіксував на камеру рух автомобіля. Після цього поліцейські продовжують спілкування із водієм та його сином і ініціюють огляд стан сп`яніння з підстав того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю) на що ОСОБА_1 , заперечує, каже, переїхав на вимогу поліцейських і взагалі вони із сином хотіли спати в авто, оскільки вдома сімейні сварки із матерію. Однак поліцейські склали протокол по ст. 130 КУпАП.

За твердженням адвоката, дії працівників поліції були спрямовані на створення умов, які сприяли вчиненню останнім даного адміністративного правопорушення та складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Адвокат зазначає, що з боку працівників полії мала місце провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, про недопустимість усіх зібраних у матеріалах даної адміністративної справи доказів та закриття провадження по даній справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП.

Адвокат вважає, що за таких обставин в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Також просить суд допитати в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо подій, які відбувались 16.02.2024 року.

Адвокат покликається на положення: ч.1 ст. 130 КУпАП, п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 зі змінами зазначено, правову позицію, що міститься також у постанові Верховного Суду у справі № 404/4467/ 1б-а від 20.02.2019, п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику ЄСПЛ.

19.09.2024 від адвоката Блинова С.М.. Козар М.В., надійшли письмові пояснення. Так, адвокат зазначає, що як пояснив допитаний в суді ОСОБА_1 він 16.02.2024 приблизно об 19 -00 разом із прийомним своїм сином знаходився в т /з ОПЕЛЬ ВІВАРО, в селі Руські Комарівці. Автомобіль був припаркований на автобусній зупинці. На дане місце він приїхав із своїм неповнолітнім прийомним сином і хотіли там ночувати, оскільки вдома вони посварилися із дружиною і вони їх була вигнала. Напроти них зупинились працівники поліції через дорогу. Підійшли до них. Почали щось запитувати. Потім працівник поліції поросив переїхати інше місце, оскільки авто стояло на автобусній зупинці. Він переїхав назад на декілька метрів і працівник поліції сказав зупинити авто. Після з`ясувалось, що його дружина викликала поліцію, що він начебто увіз сина. Працівники поліції стали вимагати пройти огляд на стан сп`яніння. Він відмовився, оскільки здійснив рух авто на законну вимогу поліції. Алкоголь він в цей день не вживав. Після на нього було складено протокол за ст. 130 за відмову від проходження огляду. Сина поліція відвезла додому матері. Він залишився ночувати в автомобілі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 повідомила, що 16.02.2024 вона посварилась із ОСОБА_4 .. Потім виявила відсутність старшого сина. На телефон син не відповідав. Вона подзвонила в поліцію на 102, однак поліція не хотіла приймати виклик. Вона сказала що він сів за кермо в стані алкогольного сп`яніння і забрав сина. Після поліція прийняла виклик. З часом сина привезли додому. ОСОБА_1 приїхав вранці. Вони продовжують всі жити разом.

Окрім того, адвокат вказує на те, що як вбачається з відеозаписів, що містяться на CD диску, зокрема на відеозапису відеозапис 2024_0216_185628_0000000_000000_0101: працівник поліції підходить до припаркованого автомобілю і спілкується із ОСОБА_1 , і просить у ОСОБА_5 , документи, отримує їх, і потім вимагає водію від`їхати трохи назад. Інший поліцейський коментує, що авто завелось, авто стояло із порушеннями, водій від`їжджає на 10 метрів назад і поліцейський вказує йому рукою, щоб він зупинявся. Після поліцейський каже, що він зафіксував на камеру рух автомобіля. Після цього поліцейські продовжують спілкування із водієм та його сином і ініціюють огляд стан сп`яніння з підстав того, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю) на що ОСОБА_1 , заперечує, каже, переїхав на вимогу поліцейських взагалі, вони із сином хотіли спати в авто, оскільки вдома сімейні сварки із матерію. Однак поліцейські склали протокол по ст. 130 КУпАП. Далі відеозаписи фіксують, процедура складання протоколу, інші події, зокрема відвезення неповнолітнього додому.

У письмових поясненнях вказано на те, що в суд неодноразово викликався працівник поліції ОСОБА_6 який склав протокол та склав рапорт, що є в справі для з`ясування обставин, які мають значення для цієї справи. Однак в суд він не з`явився.

У поясненнях містяться покликання на ч.1 ст. 130, 245КУпАП, п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 зі змінами, правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду у справі № 404/4467/16-а від 20.02.2019, п. 1, 2, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України „Про Національну поліцію», п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику ЄСПЛ.

Адвокат вказує на те, що з відеозапису наданого працівниками поліції, в частині руху авто під керування ОСОБА_1 чітко вбачається, що дії працівників поліції були спрямовані, на створення умов, які сприяли вчиненню останнім даного адміністративного правопорушення та складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення. На переконання адвоката, з боку працівників поліції, мала місце провокація у вигляді спонукання особи, до вчинення адміністративного правопорушення, зазначає про недопустимість усіх зібраних у матеріалах даної адміністративної справи доказів та закриття провадження по даній справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП.

Адвокат вважає, що за таких обставин в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

12.09.2024 у відповідь на судову повістку про виклик у судове засідання, надійшло повідомлення із ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, про те, що вручити судову повістку про виклик до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, громадянину ОСОБА_7 , не надалось можливим, оскільки згідно Наказу Головного управління національної поліції в Закарпатській області №141 о/с від 28.06.2024 року, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції N? 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, звільнено зі служби у поліції з 01.07.2024 року.

У попередніх судових засіданнях ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення заперечував, зазначав що його не зупиняли працівники поліції. Пояснив що він 16.02.2024 року приблизно о 19 год. зі своїм прийомним сином знаходився в автомобілі Опел Віваро в с. Руські Комарівці. Автомобіль був припаркований на автобусній зупинці. Він приїхав туди з сином, хотіли там переночувати, оскільки вони з дружиною посварились і вона його їх вигнала. Навпроти них зупинились працівники поліції через дорогу. Підійшли до них. Почали щось запитувати. Потім працівник поліції попросив переїхати на інше місце, оскільки авто стояло на автобусній зупинці. Він переїхав назад на декілька метрів і працівник поліції сказав зупинити авто. Після з?ясувалось, що його дружина викликала поліцію, що він начебто увіз сина. Працівники поліції стали вимагати пройти огляд на стан сп?яніння. Він відмовився, оскільки здійснив рух авто на законну вимогу поліції. Алкоголь він в цей день не вживав. Після на нього було складено протокол за ст. 130 за відмову від проходження огляду. Сина поліція відвезла додому матері. Він залишився ночувати в автомобілі.

У попередніх судових засіданнях адвокат Блинова С.М., - ОСОБА_8 , просив при розгляді справи врахувати подані ним письмові заперечення. Також просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні від 16.05.2024 року була допитана в якості свідка ОСОБА_2 , яка повідомила наступне: В той день (16.02.2024) у неї була сварка із дитиною, старшим сином. Потім посварилася з чоловіком. Він сів у машину і поїхав. Побачивши що немає старшої дитини вона подзвонила в поліцію, сказала що чоловік п`яний. При цьому зазначила, що жалкує дуже, що так зробила. Вказує що чоловік не був в стані алкогольного сп`яніння, вона його обмовила, коли викликала поліцію.

ОСОБА_1 та його адвокат Козар М.В., в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. Інформація про дату та час про розгляд справи, розміщено на веб-порталі Судової влади України, на офіційному сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за посиланням: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam//.

Також, ОСОБА_8 повідомлено про час та місце розгляду справи за допомогою смс сповіщення що доставлено йому у додатку «Viber» на належний йому мобільний номер телефону.

Клопотань про відкладення розгляду справи від учасників провадження не надходило на адресу суду.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи до уваги подані письмові пояснення (заперечення), пояснення свідка, пояснення учасників провадження в попередніх судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється…

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, яка визначена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р. та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Так, згідно з п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, встановленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.п. 6,7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.п.6,7,8 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися вспеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 3 І Розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх

справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735) , ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у вину ОСОБА_1 , ставиться, те, що він:16.02.2024 року о 19 год. 35 хв. в с. Руські Комарівці вул. Головна біля буд. 20 (Автобусна зупинка) керував Т/З Опель Віваро д/н НОМЕР_1 перебуваючи з явним ознаками алкогольного сп`яніння (а саме нечітка мова запах алкоголю з порожнини рота ) від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився що зафіксовано на нагрудну бодікамеру ДМ 3808, чим порушив п. 2.5 ПДР за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію України» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що працівник поліції просить надати документи у особи яка перебуває у транспортному засобі на місці водія. При цьому водію вказують щоб він перепаркував транспортний засіб. Працівник поліції констатує, що транспортний засіб стояв із порушеннями та водій від`їхав.

У подальшому працівник поліції зазначає, що до водія підійшли оскільки він стояв біля зупинки громадського транспорту, після чого він сів і від`їхав самостійно, та що у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Йому озвучено ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, звужені зіниці очей, нечітка мова. Водія запитали чи вживав він алкогольні напої він вказує що вчора. При цьому останньому запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального приладу Драгер, також запропоновано пройти у найближчому наркодиспансері.

ОСОБА_1 , вказує що пройде тест сечі, однак йому пояснюють що проходження такого тесту передбачено, у разі проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тоді як у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

Поліцейський роз`яснює водію що на вимогу поліцейського від`їхати, так як він припаркував свій автомобіль із порушенням, він мав повідомити що він не у тверезому стані.

Поліцейським ще раз запропоновано проїхати до обласного наркодиспансеру для проходження огляду.

Згідно відеозапису 2024_0216_185628_0000000_000000_0101 на 03.33 хв. на запитання поліцейського хто вживав алкоголь, ОСОБА_1 вказує що вони виїхали і стали, показуючи рукою на попереднє місце стоянки автомобіля, після чого зазначив, що дружина вживала алкоголь. Поліцейський просить дитину передзвонити мамі.

Згідно відеозапису 2024_0216_191129_0000000_000000_0104 на 01.44 хв. вбачається, що ОСОБА_1 телефонує по мобільному телефону спілкуючись вказує, що вони зі старшим виїхали з дому, дружина викликала наряд поліції, буквально одразу, вони стояли на зупинці і тут наряд поліції їх зупинив.

Згідно відеозапису 2024_0216_191629_0000000_000000_0105 на 00.02. хв. вкотре водію запропоновано проїхати для до лікарні чи пройти огляд на місці, на що він відмовляється. Останньому повідомлено що на нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. При цьому поліцейський наголошує, що не констатує саме те, що він п`яний, а те що він відмовляється пройти огляд. При цьому водій зазначає, що не керував, на що поліцейський повідомляє, про наявність відеозапису де ОСОБА_1 , керує автомобілем. Після чого ОСОБА_1 повідомлено про те, що від керування транспортним засобом його відсторонено.

Згідно наявних у матеріалах справи відомостей, ОСОБА_1 має правовий статус спеціального суб`єкта водія, у нього наявне посвідчення на право керування транспортними засобами.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, з дослідженого відеозапису вбачається, що працівники поліції неодноразово та чітко пояснили ОСОБА_1 , що йому як водію в якого виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, необхідно пройти огляд на ста сп`яніння, як на місці так і лікарні. Попри це він пройти огляд не погодився, заперечував факт керування автомобілем.

Однак, як вказано вище на відеозаписі із бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 , керував автомобілем зокрема від`їхав із місця зупинки.

Згідно відеозапису 2024_0216_193237_0000000_000000_0109 вбачається, що після повернення дитини матері, біля будинку ОСОБА_2 вказує, що будучи попередженою про адміністративну відповідальність, зазначає про виклик поліції з приводу того, що її чоловік забрав дитину в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо твердження адвоката про те що у діях працівників поліції мала місце провокація у вигляді спонукання особи, до вчинення адміністративного правопорушення, то варто зазначити, що:

На відео працівник поліції до того як виявив ознаки алкогольного сп`яніння у водія, вказує що необхідно від`їхати. Окрім того, також поліцейськими повідомлено неодноразово ОСОБА_1 , про те, що він стояв із порушеннями ПДР, біля зупинки громадського транспорту що заборонено, а тому йому сказали від`їхати, а ОСОБА_1 їм жодного заперечення стосовно неможливості керувати автомобілем не зазначав. Такі обставини неможливо розцінити як провокацію на вчинення адміністративного правопорушення з боку працівників поліції. Факт порушення ним правил п. п. 5.45 ПДР зафіксовано у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1456555 від 16.02.2024. Тим, самим припинити правопорушення. І лише після того як водій перепаркувався та продовжив спілкування з поліцейськими, у нього були виявлені ознаки сп`яніння про що повідомлено водію.

Суд констатує, що доказів того, що ОСОБА_1 оскаржено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1456555 від 16.02.2024, якою на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, відсутні.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наводив визначення провокації, зокрема, дане ним у вирішенні по справі «Раманаускас проти Литви»: «Провокація з боку поліції відбувається в тих випадках, коли співробітники правоохоронних органів або особи, що діють за їх дорученням, не обмежуються розслідуванням злочинної діяльності переважно пасивно, а впливають, підбурюють до вчинення злочину, яке інакше не було б скоєно, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази його здійснення і почати кримінальне переслідування».

Із матеріалів справи вбачається, що патрульні поліцейські не вмовляли ОСОБА_1 , керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не робили на нього вплив з метою здійснення таких дій, тобто останній мав об`єктивну можливість відмовитися від вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто повідомити поліцейських про те що не може керувати автомобілем, та в даному випадку перепаркувати автомобіль.

З дослідженого відеозапису вбачається, що вказуючи водію на необхідність перепаркувати авто, працівниками поліції не вказується про те, що й нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, доказів іншого суду не надано, тому факт провокації відсутній. ОСОБА_1 мав можливість відмовитися від такої пропозиції або звернутися до інших осіб із проханням про переміщення транспортного засобу. Крім того, у протоколі про вчинене правопорушення у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», ОСОБА_1 про вчинення щодо нього працівниками поліції провокації нічого не зазначено, також він не звертався до правоохоронних органів з цієї підстави.

Матеріали справи не містять доказів того що поліцейські діяли протиправно, суду не надано доказі того, що ОСОБА_1 , звертався до відповідних органів та оскаржував їх дії.

п.1.10 ПДР України зазначено , що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Варто зазначити, що відповідно до роз`яснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Тобто таким чином, поліцейські повинні вказувати ті ознаки сп`яніння, які вони виявили на місці, шляхом візуального огляду, запаху від особи, оцінки її поведінки в разі складання протоколу за відмову від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, адже факт перебування в стані сп`яніння встановлюється за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатору, або в медичному закладі лікарем-наркологом.

Працівниками поліції при складанні протоколу дотримано вказаних вимог, а саме зазначено виявлені ознаки сп`яніння. Відмова від ознайомлення з матеріалами справи зафіксовано на бодікамеру поліцейського.

Суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП доводиться сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (де вказано про відмову водія від проходження огляду), постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1456555 від 16.02.2024, відеозаписом із бодікамери поліцейського (що міститься на DVD наявному у матеріалах справи). Наведені докази, суд вважає достатніми та узгодженими між собою, такими, що доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази його винності одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Суд критично ставиться до доводів особи, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні про те, що він не керував автомобілем, а керування яке зафіксовано на відеозапис камери нагрудної поліцейського було на вимогу самого поліцейського, оскільки зазначені обставини повністю спростовуються відеозаписами дослідженими в судовому засіданні та поясненнями самого ОСОБА_1 , який вказував що посварившись з дружиною поїхав з будинку разом з сином на автомобілі та припаркувався на автобусній зупинці, де одразу приїхали працівники поліції. На відеозаписах досліджених в судовому засіданні ОСОБА_1 не вказував, що вживав алкогольні напої в магазині після зупинки, а навпаки заперечував факт вживання таких.

Крім того, судом береться до уваги також те, що свідок ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 , тому суд виходячи з приписів ст. 252 КУпАП, критично оцінює пояснення вказаного свідка та зазначені нею обставини суперечать сукупності інших досліджених судом доказам.

Таким чином, в судовому засіданні доведено факт відмови водія який керував транспортним засобом, та у якого виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Досліджений в судовому засіданні диск з відеофайлами подій суд визнає належним та допустимим доказом, оскільки останній отриманий в порядку, передбаченому діючим Законодавством України і повністю підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню та інших обставин, які мають значення для даної справи, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що вина ОСОБА_9 за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП знайшла своє повне підтвердження в суді, і його дії інспекторами патрульної поліції кваліфіковані правильно, оскільки він, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Доказів, які б ставили під сумнів кваліфікацію дій правопорушника, суду надано не було. Невизнання своєї провини правопорушником суд визнає як спосіб захисту з метою уникнути відповідальність за вчинене правопорушення, яке є найбільш небезпечним у сфері безпеки дорожнього руху.

З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази є належними та допустимим. Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам чинного законодавства, складений та підписаний уповноваженою на те особою і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. В протоколі зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення. Відтак, викладені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Враховуючи наведене, особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 , у скоєному, беручи до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, тобто в межах санкції відповідної статті КУпАП.

При призначенні адміністративного стягнення суд виходить із змісту ст.33 КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи та наслідки, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та відповідно до вимог ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність за вчинення адмінправопорушення.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ч.5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 130, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закон України «Про судовий збір», судя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; витрати на облік зазначених правопорушень

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк звернення постанови для виконання - три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош