Справа № 135/389/24
Провадження № 3/135/171/24
ПОСТАНОВА

іменем України

21.06.2024 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника Бодачевського Р.В., потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , масує проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючий, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , 2008 року народження, загальний розмір якої станом на грудень 2023 року становить 152 653 грн 71 коп, що перевищує суму сукупного розміру заборгованості аліментів за шість місяців, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення за наведених вище обставин не визнав. На обґрунтування своїх заперечень пояснив, що дійсно з нього на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , які він регулярно сплачує. Однак, в зв`язку з ситуацією на даний час в країні у нього не завжди була можливість сплачувати їх в повному обсязі та вчасно. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки на момент складення протоколу він погасив заборгованість за останні шість місяців, на підтвердження чого надав відповідні платіжні документи. Окрім того вважає, що є підстави для закриття справи у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки з моменту виникнення заборгованості (грудень 2023 року) минуло більше ніж три місяці.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного за наведених вище обставин та просив закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_1 повністю підтвердила обставини викладені в матеріалах справи, пояснивши, що з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання дитини. ОСОБА_2 вказані аліменти платить нерегулярно та не в повному обсязі, в зв`язку з чим виникла значна заборгованість. Вказане змусило її звернутись до поліції про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів. За результатами її звернення на ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, який наразі перебуває на розгляді в суді.

Постановою суду від 31.05.2024 задоволено клопотання сторони захисту та витребувано з відділу ДВС копії матеріалів виконавчого провадження № 35530283 з виконання виконавчого листа № 211/1171/12 виданого 26.11.2012.

10.06.2024 до суду надійшли витребувані матеріали.

Дослідивши матеріали справи та копії матеріалів виконавчого провадження № 35530283, заслухавши пояснення ОСОБА_2 , його захисника, потерпілої ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Частина 1 статті 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони даний адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» та доповнення статтею 183-1 глави КУпАП, Закон України № 2234-VІІІ від 07.12.2017 набрав чинності 06.02.2018.

Внесення до КУпАП статті 183-1 спрямоване, перш за все, на посилення захисту права дитини на належне утримання з боку батьків, яке передбачено нормами Сімейного кодексу України, шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

З матеріалів справи та копії матеріалів виконавчого провадження № 35530283 вбачається, що відповідно до виконавчого листа Ладижинського міського суду Вінницької області № 211/1171/12 від 26.11.2012, виданого на підставі рішення цього ж суду від 05.09.2012, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Ладижинського міськрайонного управління юстиції від 03.12.2012 відкрито виконавче провадження № 35530283 з виконання виконавчого листа № 211/1171/12 виданого 26.11.2012.

На даний час виконавче провадження № 35530283 не завершене та перебуває на стадії примусового виконання.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 35530283 за період з січня 2018 року по грудень 2023 року включно встановлено, що станом на 17 січня 2024 року сукупний розмір заборгованості становить 152 653 грн 71 коп.

Вказаним розрахунком спростовуються доводи ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки заборгованість з несплати аліментів з набранням чинності статтею 183-1 КУпАП (06.02.2018), до моменту складення державним виконавцем розрахунку заборгованості (17.01.2024), з урахуванням часткового погашення заборгованості по аліментах та наданих боржником квитанцій, однаково перевищує суму відповідних платежів за шість місяців (3528*6= 21 168).

При цьому суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Також в матеріалах виконавчого провадження № 35530283 міститься новий розрахунок, відповідно до якого станом на 17 червня 2024 року сукупний розмір заборгованості становить 152 896 грн 17 коп.

Виходячи з диспозиції ст.183-1 КУпАП, не має значення, з яких причин особа не платить аліменти і чи були вони поважними, а достатньо лише факту несплати, який призвів до виникнення заборгованості у загальній сумі платежів понад шість місяців.

Тобто, можливість чи не можливість погасити заборгованість по аліментах перебуває поза межами об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною частиною ст.183-1 КУпАП. Тому, посилання ОСОБА_2 на наявність у нього труднощів, які пов`язані з матеріальним становищем, не позбавляє його обов`язку сплачувати аліменти, що стягнуті рішенням суду аж до закінчення строку, на які вони стягнуті або ухвалення компетентною особою (органом) рішення про припинення їх стягнення чи зменшення їх розміру, із підстав, передбачених вимогами закону.

Стосовно доводів ОСОБА_2 про необхідність застосування положень статті 38 КпАП України, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 38 КпАП України стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні (яким є вчинене ОСОБА_2 ) не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

01.03.2024 потерпіла ОСОБА_1 звернулась з заявою до поліції про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 за ухилення його від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

За результатами розгляду вказаної заяви ДОП ВП № 3 Гайсинського РУП у Вінницькій області лейтенантом поліції Баорасієм Р.В. складено 25.03.2024 протокол серії ВАВ № 772961 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Оскільки протокол про адміністративне стягнення складено 25.03.2024, що слід вважати моментом виявлення правопорушення, оскільки при його складанні необхідно було встановити наявність усіх ознак складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 183-1 КпАП України, то на момент винесення судом даної постанови 21.06.2024, строки передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП не закінчились.

За таких обставин, вважаю доведеним те, що ОСОБА_2 допустив несплату аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , 2008 року народження, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1КУпАП.

Зазначений висновок суду відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, та буде відповідати в першу чергу правам дитину на належне утримання з боку батьків.

У статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української PCP від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із частинами першої та другої статті 27 названої Конвенції, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

При накладенні на ОСОБА_2 стягнення, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 , не встановлено.

Враховуючи викладене, а також дані про особу правопорушника, щодо якого будь-які інші дані компрометуючого характеру відсутні, його матеріальний стан, вважаю, що адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт, відповідно до санкції ч. 1 ст.183-1 КУпАП, буде достатнім для виховання ОСОБА_2 в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню ним нових правопорушень.

У порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 23, 221, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, за якою накласти на нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя