П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1362/24

Провадження № 3/348/644/24

14 жовтня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхній Майдан Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Надвірнянським РВ УМВС в Івано-Франківській області 29.08.2001, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У с т а н о в и в :

31.05.2024 о 22:56 год. в с. Верхній Майдан по вул. Річкова водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz ML 430, д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці чи в медичному заклад відмовився згідно чинного законодавства, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколами не погодився, пояснив, що за кермом була його дружина, а не він. З дружиною поверталися від тещі, біля магазину він вийшов по сигарети, а дружина з дитиною поїхала додому. В магазині стався інцидент з неповнолітніми та хтось викликав працівників поліції. Дружина додому не заїхала, машина стояла на вулиці, ОСОБА_1 підійшов до машини, в машині були ключі та телефон, ззаду під`їхали працівники поліції. ОСОБА_1 казав їм, що на освідчення треба їхати до лікарні. На відеозапису зафіксовано рух автомобіля після складання протоколу, де він показував працівникам поліції, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння і може керувати автомобілем. Взагалі щодо відеозапису не заперечує, що це саме ті події, які розглядаються судом.

Адвокат Лейбюк В.П. просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з огляду на його позицію, що не він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та не відмовлявся від проходження медичного огляду. Також просив визнати відеозапис недопустимим та неналежним доказом, оскільки відео не є непреривним, дата на відео не співпадає на та частині відео відсутній звук. Вважав, що в діях працівників поліції наявна провокація, оскільки ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, працівники поліції повинні були в примусовому порядку доставити ОСОБА_2 в лікарню і тільки після його відмови в лікарні пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння мали складати протокол про адміністративне правопорушення. Окрім цього, вважав, що працівники поліції повинні були скласти на ОСОБА_1 протокол за ст. 185 КУпАП за невиконання законної вимоги працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду показала, що вона є поліцейським СРПП Надвірнянського РВП, в той день під час патрулювання ними був зупинений автомобіль, у якого не був освітлений задній номерний знак, при спілкуванні з водієм, яким був ОСОБА_1 , працівники поліції виявили явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в лікарні, на що останній категорично відмовився, у зв`язку із чим було складено протокол за ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 був відсторонений, проте, після складення протоколу хотів їхати, однак знову був зупинений, після чого він вибіг з машини та втік. В подальшому автомобіль забрала його дружина, про що повідомили місцеві мешканці. На питання адвоката пояснила, що вона не мала складати протокол за ст. 185 КУпАП, оскільки відмова від проходження огляду на стан сп`яніння охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП. Щодо відеозапису пояснила, що на початку чергування вона під підпис отримує бодікамеру, якою здійснюється відеозапис. При цьому вона не може ні змінити будь-які налаштування, ні переглянути саме відео. По закінченню чергування бодікамеру вона під підпис здає відповідальному працівнику. Щодо збоїв в налаштуваннях дати та часу на бодікамері, після їх виявлення відповідальним працівником налаштування були полагоджені. На відеозапису, який наданий суду разом з матеріалами справи, зафіксований сам факт зупинки ОСОБА_1 .. Відео, яке є без звуку - це відео з відеореєстратора службового автомобіля. Якщо співставити відео з відеореєстратора та відео з бодікамери, вони є повністю однаковими.

Суду разом з матеріалами справи наданий диск із відеозаписом. На диску наявні 6 відеофайлів: 3 записи із відеореєстратора службового автомобіля (без звуку) та 3 записи з бодікамери поліцейського. На відео з бодікамери зафіксована дата: 05.01.2014 час з 06:45:02. З цього приводу судом було надано запит до Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, на який отримано відповідь, що під час здійснення відеозапису події стався технічний збій, у наслідок якого всі налаштування були скинуті до заводських. Даний недолік був усунений після виявлення.

Судом досліджено відеозапис подій, з оглянутого відеозапису вбачається, що працівниками поліції за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору було зупинено автомобіль марки Mercedes-Benz ML 430, д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався попереду. Після зупинки працівник поліції підійшла до водія, та повідомила йому про причину зупинки, водій вийшов з автомобіля з переднього водійського сидіння, це був ОСОБА_1 .. Під час спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, при цьому працівник поліції неодноразово пропонувала Пліщуку пройти огляд, на що останній відмовився. При цьому ОСОБА_1 були роз`яснені його процесуальні права.

Суд не приймає до уваги заперечення адвоката щодо відеозапису, оскільки відеозапис є непреривним, зауважень від учасників, а саме, ОСОБА_1 та поліцейської ОСОБА_3 до відеозапису не надходило, справжність подій на відеозапису вони підтвердили.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд критично ставиться до позиції ОСОБА_1 та його пояснень, наданих в судовому засіданні, які мають ряд суперечностей та невідповідностей зафіксованих подій на відеозапису, а саме: на відеозапису чітко зафіксовано, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz ML 430, д.н.з. НОМЕР_3 , який під час безпосередньої зупинки рухався, а не стояв на узбіччі, що спростовує пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, коли під`їхали працівники поліції, а просто сидів в машині. Також відеозаписом спростовуються пояснення ОСОБА_1 про те, що відео зупинки (файл 4) це є кінцеве відео, оскільки з відео вбачається, що це є саме відео зупинки, яке співпадає із відеофайлом 1 - відео з бодікамери поліцейського. Тим паче, що ОСОБА_1 не оспорює справжність подій, які зафіксовані на відео.

Ці суперечності суд зводить не на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і вважає їх намаганням ОСОБА_1 уникнути відповідальності.

Згідно п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

В судовому засіданні встановлено та на відео зафіксовано підстава зупинення водія: не освітлювався задній номерний знак, тобто, автомобіль було зупинено правомірно.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 був відсторонений від права керування автомобілем.

Отже, суд не вбачає будь-яких порушень в діях працівників поліції під час зупинки та складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в судовому засіданні сумнівів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у суду не виникає, всі докази суд вважає належними та допустимими, у зв`язку із чим вважає доведеним скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обтяжуючих обставин, із врахуванням характеру скоєного та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп. на користь держави.

Керуючись ст. 23, 40-1, ч. 1 ст. 130, 251, 268, 283-289 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави (отримувач: ГУК в Ів.-Франк.об/Ів.-Фран.о/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37951998, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (стандарт IBAN) UA0009001, Код класифікації доходів бюджету 21081300 (протокол про адміністративне правопорушення ААД № 588308 від 22.09.2023) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф ним має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно зі ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.Найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О. Ю. Максименко

Повне судове рішення складено 18.10.2024.