Номер провадження: 33/813/2199/24
Номер справи місцевого суду: 521/5833/24
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В. Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу адвоката Воронюка Максима Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн (а.с. 23-26).

13 серпня 2024 року адвокат Воронюк Максим Олександрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , за допомогою підсистеми «Електронний Суд» направив до суду апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2024 року, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам закону, оскільки згідно тверджень представника апелянта, направлення ОСОБА_1 на огляд та відповідно пропозиція щодо огляду на стан сп`яніння повинні були відбуватися не працівниками УПП ДПП в Одеській області, а посадовою особою ВСП. При цьому, представник апелянта також стверджує, що згідно з вимогами ст.ст. 2, 4, 5, 6, 7, 8, ст. 266-1 КУпАП та Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду (Порядок № 32), процедура, яка слідує за встановленням працівниками патрульної поліції ознак алкогольного чи іншого сп`яніння у діючого військовослужбовця, здійснюється без виключення посадовими особами ВСП, а не працівниками патрульної поліції (а.с. 27-34).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 вересня 2024 року за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 37-38).

У судовому засіданні 08 жовтня 2024 року представник апелянта адвокат Воронюк Максим Олександрович апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, а також просив долучити до матеріалів справи копію службової характеристики відносно його підзахисного ОСОБА_1 та довідки про перебування на військовій службі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з положеннями ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що досліджений судом відеозапис сумнівів у суду не викликає. Так, суд першої інстанції зазначив, що з відеозапису порушення з камер, зокрема, вбачається, що зупинення правопорушника працівниками патрульної поліції не суперечило статтям 31, 35 Закону України «Про національну поліцію». Водій не заперечував, що керував транспортним засобом. При оформлені адміністративних матеріалів поведінка правопорушника, його зовнішній вигляд викликали у працівників патрульної поліції сумніви в стані водія на предмет її сп`яніння. Правопорушник свідомо всіма своїми діями ухилився від дослідження на стан сп`яніння в медичній установі. Працівниками патрульної поліції правопорушнику роз`яснена суть інкримінованого правопорушення (що відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції сама по собі є адміністративним правопорушенням). Тому, суд першої інстанції вважав, що зі змісту відеозапису та всіх інших матеріалів справи у їх сукупності чітко встановлюється суть правопорушення, його склад в діях водія, а встановлені судом при розгляді справи обставини, вина правопорушника є результатом достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій (а.с. 24-25).

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погоджується та вважає за потрібне зазначити наступне.

Згідно з ч.ч. 2-3 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№905285, 28 березня 2024 року ОСОБА_1 керував автомобілем Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одеса, по вул. Св. Ріхтера, 127, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Протокол складено на підставі порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Як вже зазначалося вище, суд першої інстанції, дослідивши відеозапис, долучений до матеріалів справи, вважав встановленими суть правопорушення та його склад в діях водія (а.с. 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, адміністративна відповідальність настає лише в тому випадку, якщо в діях особи наявні всі обов`язкові об`єктивні та суб`єктивні ознаки адміністративного правопорушення. Відсутність в діях особи хоча б однієї із обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення означає відсутність складу інкримінованого правопорушення в цілому.

За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП санкція може бути застосована в разі: встановлення факту керування особою транспортним засобом, перебування водія в стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів або ж відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів. Вказані обставини мають бути підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, які не викликатимуть сумніву під час встановлення існування відповідних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що відеозапис може бути належним та достатнім доказом в тому разі, якщо відтворює всю процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення (з дотриманням вимог законодавчої процедури від зупинки до проставлення підпису на протоколі та ознайомлення водія з ним) та підтверджує наявність необхідних умов, визначених диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП (факт керування транспортним засобом та наявність ознак сп`яніння (порушення координації рухів, мови, тремтіння пальців рук тощо).

Згідно з п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Крім того, саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року, справа № 404/4467/16-а).

Тобто, керування транспортним засобом це комплекс заходів, що вчиняється водієм для зрушення його з місця, який в подальшому, під час безпосереднього руху, супроводжується зміною напрямку та/чи швидкості транспортного засобу.

Згідно з відеозаписом з нагрудної боді-камери (id реєстратора 474574), долученим до матеріалів справи, відеофіксація події розпочинається із того, що працівники патрульної поліції ведуть розмову із ОСОБА_1 біля припаркованого на розі житлового п`ятиповерхового будинку автомобіля (дата та час, зазначені на відеозаписі 28.03.2024, 12:16:16). На початку відеозапису з іншої нагрудної камери працівника патрульної поліції (id реєстратора 230574) також зафіксовано як працівник поліції підходить до припаркованого автомобіля ОСОБА_1 та запитує чому заклеєний державний номерний знак автомобіля (41 хвилина 26 секунда диску, що знаходиться в матеріалах справи). На третій нагрудній боді-камері працівника патрульної поліції (id реєстратора - 471480) відеозапис також розпочинається із фіксації розмови ОСОБА_1 з працівником поліції біля припаркованого авто щодо заклеєного державного номерного знака. Тобто, жодною із трьох боді-камер, відео з яких долучені до матеріалів справи, не було зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а першопричиною встановлення особи ОСОБА_1 та перевірки його та транспортного засобу, як вбачається із відеозапису, є номерний знак транспортного засобу, що був частково заклеєний.

За таких обставин, відеозаписи, долучені до матеріалів справи не можуть вважатися належними та достатніми доказами на підтвердження факту саме керування транспортним засобом, а отже і не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд, також звертає увагу на те, що згідно з відеозаписом даної події після перевірки та встановлення особи ОСОБА_1 працівниками поліції виявлено, що апелянт був притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України (незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту) і лише після цього, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що в нього вбачаються ознаки наркотичного сп`яніння, а саме звуженість зіниць, блідість шкіри обличчя та тремтіння пальців рук, у зв`язку з чим запропонували проїхати до медичного закладу для проведення огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння (дата та час, зазначені на відеозаписі 28.03.2024, 12:22:48). Тобто, вказані обставини свідчать про порушення працівниками поліції положень ст. 252 КУпАП, згідно з якою орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Однак, будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, апеляційний суд скасовує оскаржувану постанову суду першої інстанції та закриває провадження у даній справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 усіх ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Воронюка Максима Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2024 року - скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк