04.06.2024 Справа № 756/4717/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/4717/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2024 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ),

за ч. 3 ст. 154 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 08.07.2024 серії ВАБ №923826 вбачається, що «25.03.2024 о 17:30, перебуваючи на загальному коридорі третього поверху будинку АДРЕСА_1, собака породи «американський стафордширський тер`єр», яка належить ОСОБА_1 , та належить до переліку потенційно небезпечних порід собак, завдала шкоду, а саме покусала собаку породи «мопс», чим було порушено п. 3.4. та п. 5.5. Рішення КМР від 25.10.2007 №1079/3912, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП».

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій останній просить розгляд справи провести за його відсутності, а адміністративну справу закрити за відсутністю складу правопорушення.

З огляду на неявку в судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи її повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, суд з огляду на положення ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки її явка до судового засідання не є обов`язковою.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статей 245, 251, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та стала практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах «Гурепка проти України (№2)» від 08.04.2010, «Лучанінов проти України» від 09.06.2011, на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.07.2011 зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справах «Швидка проти України» від 30.10.2014, «Лучанінова проти України» від 06.06.2011, провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП. У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Вказане положення знайшло своє відображення у КУпАП, за змістом ст. 7 якого ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 №1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Виходячи з практики застосування ЄСПЛ ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до ст. 6 Конвенції.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу. Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і у спосіб, передбачений законодавством, а також обставини, викладені у ньому, підтверджуються сукупністю інших доказів, долучених на його обґрунтування.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі (ст. 256 КУпАП).

Порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, встановлений Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376.

При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Диспозицією статті 154 КУпАП передбачена відповідальність за 1) утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами; 2) утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця; 3) вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях; 4) неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), при цьому ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Відповідно до ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом. Тварини, занесені до Червоної книги України, можуть бути предметом цивільного обороту лише у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до розділу 2 рішення Київської міської ради від 25.10.2007 №1079/3912 «Про врегулювання питань утримання та поводження з собаками і котами в м. Києві» (далі - Рішення №1079/3912) власник собаки чи кота - юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству України. Пунктом 3.2. вказаного Рішення забороняється утримувати собак незареєстрованими належним чином. Згідно п. 4.4. Рішення обов`язковій реєстрації підлягають собаки, що належать на правах власності або інших підставах фізичним або юридичним особам і перебувають на території м. Києва. Власник собаки повинен зареєструвати тварину протягом 30 діб з моменту її відчуження іншою особою.

Разом із цим, зі змісту фабули протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається інформації про власника собаки породи «мопс», якій, згідно протоколу, було «завдано шкоду», як і не долучено доказів на підтвердження права власності на вказану собаку згідно вищевказаних положень Рішення №1079/3912, а відтак суд позбавлений можливості однозначно встановити особу, майну якої було заподіяно шкоду, що є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які посилання на те, в чому саме проявилось порушення правил утримання собак та котів, які затверджуються відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, оскільки пункт 3.4. Рішення №1079/3912, про який зазначено у протоколі, складається з декількох підпунктів, а п. 5.5. з різних за своїм характером обов`язків власника тварин, однак що саме було порушено ОСОБА_1 при утриманні ним собаки, при формулюванні вчиненого адміністративного правопорушення у протоколі не зазначено, тобто не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 КУпАП.

До того ж, не зазначення у протоколі того, які саме дії було вчинено ОСОБА_1 , що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КУпАП, що виключає кваліфікацію за ч. 3 ст. 154 КУпАП незважаючи на зазначені у протоколі наслідки, оскільки умовою для кваліфікації дій за ч. 3 ст. 154 КУпАП є вчинення будь-яких дій, відповідальність за які, передбачена ч. 1 цієї статті.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 також відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення ним дій, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 154 КУпАП.

Матеріали справи також не містять належних та достатніх доказів того, що травмування собаки «мопс» відбулося саме 25.03.2024 за обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Той факт, що ОСОБА_3 25.03.2024 о 18:35 здійснила виклик працівників поліції та долучення до матеріалів справи квитанції про придбання медичних препаратів 26.03.2024, не може слугувати достатнім доказом того, що вказане ушкодження було заподіяно внаслідок укусу собаки ОСОБА_1 , оскільки до матеріалів справи не долучено жодних документів із медичних закладів щодо тілесних ушкоджень (їх локацію та механізм заподіяння), які ймовірно було заподіяно собаці «мопс» діями собаки породи «американський стафордширський тер`єр».

Протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

Системний аналіз положень КУпАП свідчить про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» від 30.05.2013 та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) для кримінального провадження поширюється Європейським судом з прав людини й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративного правопорушення (рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011).

Виходячи з практики застосування ЄСПЛ ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до ст. 6 Конвенції.

За змістом ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З огляду на вказане, провадження в справі про адміністративне правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Оскільки стягнення судового збору передбачено законом лише при накладенні адміністративного стягнення, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 247, 251, 254, 283-286 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя А.В. Касьян