Номер провадження: 33/813/2723/24
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н.Л.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, за участі представника митниці Ревенко Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Бєлошицької Л.І. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15.10.2024 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, відомості про сімейний стан та працевлаштування відсутні, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МКУ,

установив

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України та, на підставі ст. 22 КУпАП, її звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого нею правопорушення та оголошено їй усне зауваження.

Предмети, вилучені за протоколом про порушення митних правил №0440/50000/24 від 17.04.2024 року конфісковано.

Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 17.04.2024 року приблизно 14:10 годин в зону митного контролю пункту пропуска «Виноградівка-Вулкенєшть», м/п «Придунайський» Одеської митниці прибув автобус NEOPLAN д/н НОМЕР_1 , країна реєстрації Молдова, сполученням Болград Кахул під управлінням громадянина Молдови ОСОБА_3 з пасажирами, які прямували з України до Молдови, в напрямку «ви`їзд із України» по смузі руху «зелений коридор».

Під час прикордонно-митного контролю в ході проведення митного огляду особистих речей громадянки України ОСОБА_1 серед особистих речей без ознак приховування від митного контролю було виявлено:

- лікарський засіб в пігулках «Корвалтаб» який містить у своєму складі Фенобарбітал, дійсний до 07.2025 19 шт. Виробник ACINO (SWITZERLAND).

Речовина «Фенобарбітал» знаходиться у списку 2 таблиці ІІІ «Психотропні речовини, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 зі змінами та доповненнями.

Таким чином, на думку митного органу, громадянка України ОСОБА_1 не заявила митному органу точні відомості про переміщувані нею через митний кордон предметів, які підлягають обов`язковому декларуванню та обмежені до переміщення через митний кордон України.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України .

У зв`язку з чим, у відношенні гр. ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0440/50000/24 від 17.04.2024 року.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, представник Одеської митниці Бєлошицька Л.Ф. зазначає, що не погоджується з постановою суду першої інстанції та просить скасувати постанову відносно ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

- судом першої інстанції не приділено уваги, що звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом;

- обравши під час переміщення через митний кордон України смугу руху «зелений коридор», ОСОБА_2 своїми діями заявила, що не переміщує товарів та предметів заборонених або обмежених до переміщення. Про наявність медичних препаратів не заявила під час усного опитування, не задекларувала письмово; документів які б містили інформацію про захворювання, рецептурні призначення лікаря тощо, не надала.

- суд не врахував кількість медичного препарату «Корвалтаб», який не задекларувала ОСОБА_2 ;

- підстави для звільнення ОСОБА_2 від відповідальності - відсутні.

На підставі наведеного просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винною за ч.3 ст.371 МКУ та накласти на неї адміністративне стягнення відповідно до санкції зазначеної статті.

У судовому засіданні апеляційного суду представник митниці Ревенко Т.А. підтримала вимоги апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , будучи належним чином сповіщено про дату та час апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явилась, із заявами та клопотаннями на адресу суду не зверталась.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи викладене, з метою розгляду справи в розумні строки, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 . При цьому апеляційний суд враховує, що положеннями ч.2 ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи; заслухавши представника митниці; дослідивши апеляційну скаргу; суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 458 Митного Кодексу України (далі МК України) - порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органом для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Вирішуючи питання щодо вимог апеляційної скарги про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення відповідно до санкції статті, апеляційний суд враховує таке.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Положення ст. 22 КУпАП регламентують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_2 не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, дане порушення не потягло за собою будь-яких негативних наслідків.

Враховуючи конкретні обставини порушення митних правил, а саме переміщення ОСОБА_2 незадекларованого лікарського засобу у невеликій кількості (19 пігулок), той факт, що остання порушила митні правила вперше (протилежних даних суду не надано) та те, що вчинене правопорушення не заподіяло істотної шкоди суспільним інтересам та державі, апеляційний суд визнає вірними висновки суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для застосування щодо ОСОБА_2 положень ст. 22 КУпАП, із визнанням вказаного правопорушення малозначним та закриття провадження у справі, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що оскаржена постанова є законною та обґрунтованою, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.529 Митного кодексу України ст.ст.22, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Бєлошицької Л.І. залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15.10.2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України та, на підставі ст. 22 КУпАП, її звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого нею правопорушення та оголошено їй усне зауваження залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець