Справа № 156/1441/24
Провадження № 3/156/992/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А. Є. , з секретарем судових засідань Степанець Т.В., за участі: представника ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Луцьку Волинської області, є громадянином України, здобув вищу освіту, обіймає посаду інспектора прикордонної служби ІІ категорії - водія групи інспекторів прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », спеціальне звання - молодший сержант, є одруженим, має на утриманні 1 неповнолітню дитину, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягався до адміністративної відповідальності, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків у справі відсутні,

(справу розглянуто в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

1. Суть адміністративного правопорушення, котре ставиться в вину особі

1.1. Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , 08.10.2024 близько 23 год 00 хв під час несення служби в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» (з часом несення служби з 05 год 00 хв 07.10.2024 по 04 год 00 хв 08.10.2024) в районі прикордонного знаку № 862 сержант ОСОБА_3 в умовах особливого періоду порушив правила несення прикордонної служби, а саме під час руху вздовж контрольно - слідової смуги не виявив ознак вчинення адміністративного правопорушення, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України.

1.2. У такому діянні службові особи ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вбачають порушення вимог п.7 розд. ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261, зареєстр. у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1391/27836 (зі змінами). Таке діяння кваліфіковане за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

2. Позиції учасників справи

2.1. У судовому засіданні представник ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 вказав на існування підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, просив накласти на військовослужбовця Державної прикордонної служби України адміністративне стягнення в виді штрафу.

2.2. Під час судового розгляду справи ОСОБА_2 своєї вини у скоєнні правопорушення не визнав, додатково пояснив, що він є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, в період з 05 год 00 хв 07.10.2024 по 04 год 00 хв 08.10.2024 був залучений до виконання службового завдання з охорони Державного кордону України, у складі наряду ніс службу в районі прикордонних знаків № 861-862, старшим наряду був сержант ОСОБА_3 , в районі вказаних придонних знаків наряд проходив двічі за дві години, ОСОБА_2 спостерігав за змінами навколишньої обстановки, однак слідів перебування сторонніх людей там не бачив. Контрольно - слідова смуга в зоні прикордонних знаків № 861-862 дуже потоптана дикими тваринами, тому сліди людини там неможливо було побачити, ОСОБА_2 звернув на цю обставину увагу сержанта ОСОБА_3 , останній відповів, що в цій місцевості часто ходять дикі тварини, з цим нічого не вдієш, явних слідів людини на землі прикордонний наряд того дня не бачив. ОСОБА_2 не вважав себе винуватим, не вважав, що повинен нести відповідальність за порушення, передбачене ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

3. Досліджені під час судового розгляду справи докази

3.1. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

3.2. Як докази вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.2 ст. 172-18 КУпАП, службовими особами прикордонної служби були надані до суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 247332 від 08.10.2024 (а. с. 3);

- копія окремих сторінок військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого 13.11.2001 на ім`я ОСОБА_2 (а.с.4);

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 09.10.2024, котрий зазначив, що він є інспектором прикордонної служби 2 категорії, в період з 22 год 00 хв 07.10.2024 по 01 год 00 хв 08.10.2024 виконував наказ про охорону Державного кордону України в межах прикордонних знаків № 858-862, в період з 01 год 00 хв 08.10.2024 по 04 год 00 хв 08.10.2024 у межах прикордонних знаків № 862-840 ніс службу із завданням вести прослуховування та спостереження за місцевістю, прилеглою до Державного кордону України, за час несення служби ознак порушення та підготовки до порушення Державного кордону України не виявляв (а.с.5);

- копія службової картки ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на військовослужбовця ОСОБА_2 , в якій відсутні відомості про заохочення вказаної особи (а.с.6);

- копії наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону полковника ОСОБА_4 від 09.10.2024 № 2799-АГ про призначення службового розслідування для з`ясування причин та обставин, котрі призвели до виявлення Прикордонною Вартою Республіки Польща двох громадян України в районі прикордонних знаків № 863-862 відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » 08.10.2024 (а.с.7);

- копію наказу в. о. начальника НОМЕР_2 прикордонного загону полковника ОСОБА_5 від 25.10.2024 № 3004-АГ «Про результати службового розслідування», згідно з яким оголошені догани начальнику ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшому лейтенанту ОСОБА_6 , начальнику прикордонного оперативно - розшукового відділу майору ОСОБА_7 , старшому офіцеру прикордонного оперативно -розшукового відділу підполковнику ОСОБА_8 (а.с.8-10);

- копії сторінок 9,10,11 зі службової записки, зі змісту якої вбачається, що факт незаконного перетину державного кордону з території України та територію Республіки Польща двома особами в районі прикордонних знаків № 863-864 на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 », поряд з тим, контрольно - слідову смугу особи перетнули в районі прикордонних знаків № 861-862 на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та орієнтовно перебували на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 20 год 00 хв до моменту незаконного перетину державного кордону, орієнтовний час перетину державного кордону 08 год 00 хв - 10 год 00 хв 08.10.2024; даний факт став можливим внаслідок слабкого контролю, володіння не в повному обсязі обстановкою на ділянці відповідальності, недостатнього реагування на її зміни з боку начальника ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанта ОСОБА_6 (дату складання цього документа, автора (авторів) документа встановити неможливо) (а.с.14-16);

- копія витягу з розд. 2в Книги прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в період з 20 год 00 хв 07.10.2024 по 20 год 00 хв 08.10.2024 (а.с.11);

- копія витягу з розд. 2в Книги прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в період з 08 год 00 хв 08.10.2024 по 20 год 00 хв 08.10.2024 (а.с.12);

- витяг з книги штатно-посадового обліку особового складу ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 »(а.с.13);

- копія супровідного листа від 17.11.2024 № 2/4/12985-24-вих. начальника ВПС «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_9 про направлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення для розгляду до Іваничівського районного суду Волинської області (а.с.17).

3.3. Будь-які інші доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 службовими особами ВПС «ІНФОРМАЦІЯ_1» до суду не надані.

4. Оцінка судді

4.1. Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_2 , доводи представника ВПС «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов таких висновків.

4.2. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

4.3. За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

4.4. Норми ч.2 ст. 172-18 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

4.5. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

4.6. Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.7. Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

4.8. Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

4.9. Нормами п.2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

4.10. Тлумачення поняття «кримінальне обвинувачення» у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю «автономністю». Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

4.11. Зокрема, "обвинувачення" відповідно до положень ст. 6 п.1 згаданої Конвенції може бути визначено як "офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин", визначення, яке також відповідає критерію, що "ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась" (рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

4.12. Також у рішенні від 06.09.2005 у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, Суд зазначив, що поняття "обвинувачення" має "автономне" значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як "офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин", визначення, яке також відповідає поняттю "впливу важливих наслідків для стану підозрюваного".

4.13. У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в п.1 ст. 6 згаданої Конвенції вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

4.14. Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін «обвинувачення» із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового розслідування. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

4.15. Ураховуючи, що національним законодавством України порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, в умовах особливого періоду розглядається як делікт (ч.2 ст. 172-18 КУпАП), вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування до винної особи значної суми штрафу або ж навіть короткострокове позбавлення волі (арешт військовослужбовця на гауптвахті), суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами прикордонної служби щодо ОСОБА_2 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.16. З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 247332 від 08.10.2024, складеного відносно ОСОБА_2 , та заперечення останнім своєї вини, службові особи прикордонної служби повинні довести факт порушення ОСОБА_2 (як особою, котра входить до складу наряду з охорони державного кордону України) в особливий період правил несення прикордонної служби.

4.17. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом вини ОСОБА_2 у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у судді.

4.18. Водночас згідно з ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

4.19. Натомість протокол серії ЗхРУ № 247332 від 08.10.2024 не містить у собі інформації щодо суті правопорушення, котре ставиться в вину ОСОБА_2 (місця, часу, обстановки вчинення правопорушення, форми вини певної особи), у цьому процесуальному документі не зазначено, в чому саме полягає протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність ОСОБА_2 , яка посягає на встановлений порядок військового управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, у протоколі йдеться про можливе адміністративне правопорушення, котре ставиться в вину сержанту ОСОБА_3 , а не молодшому сержанту ОСОБА_2 ..

4.20. У рішенні у справі «Маточча проти Італії» (Mattoccia v. Italy) від 25.07.2000, заява № 23969/94, Європейський суд з прав людини зауважив: «Обвинувачений … має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів…». Наведених вимог не було дотримано службовими особами ВПС «ІНФОРМАЦІЯ_1» під час складання протоколу серії ЗхРУ № 247332 від 08.10.2024 одо ОСОБА_2 ..

4.21. Європейський суд з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.22. Відтак, за відсутності клопотань учасників справи суддя не здійснював виклику для допиту в судовому засіданні можливих свідків події, не витребував з ВПС «ІНФОРМАЦІЯ_1» додаткових документів.

4.23. За змістом ст. 254,256 КУпАП протокол у праві про адміністративне правопорушення є саме тим документом, на підставі якого орган, що розглядає справу, визначає наявність події правопорушення, склад правопорушення, вину особи у скоєнні правопорушення. Суд (суддя) позбавлений повноважень вносити зміни до протоколу, складеного правозастосовним органом.

4.24. Інші додані співробітниками прикордонної служби до протоколу письмові матеріали підтверджують не вину ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.2 ст. 172-18 КУпАП, а лише належність ОСОБА_2 до особового складу прикордонної служби, фіксування певної події в облікових документах. Зі змісту цих же документів убачається, що ОСОБА_2 в період з 22 год 00 хв 07.10.2024 по 01 год 00 хв 08.10.2024 виконував наказ про охорону Державного кордону України в межах прикордонних знаків № 858-862, в період з 01 год 00 хв 08.10.2024 по 04 год 00 хв 08.10.2024 у межах прикордонних знаків № 862-840 ніс службу із завданням вести прослуховування та спостереження за місцевістю, прилеглою до Державного кордону України, за час несення служби ознак порушення та підготовки до порушення Державного кордону України не виявляв.

4.25. Згідно зі службовою запискою підтверджено факт незаконного перетину державного кордону з території України та територію Республіки Польща двома особами в районі прикордонних знаків № 863-864 на ділянці ВПС «ІНФОРМАЦІЯ_5», поряд з тим, контрольно - слідову смугу особи перетнули в районі прикордонних знаків № 861-862 на ділянці ВПС «ІНФОРМАЦІЯ_1» та орієнтовно перебували на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 20 год 00 хв до моменту незаконного перетину державного кордону, орієнтовний час перетину державного кордону 08 год 00 хв - 10 год 00 хв 08.10.2024; даний факт став можливим внаслідок слабкого контролю, володіння не в повному обсязі обстановкою на ділянці відповідальності, недостатнього реагування на її зміни з боку начальника ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанта ОСОБА_6 .. Поряд з цим, варто зауважити, що молодший сержант ОСОБА_2 закінчив виконання наказу про охорону Державного кордону України 08.10.2024 о 04 год 00 хв, тому він не має нести особистої відповідальності за перетин державного кордону двома особами, котрий стався (орієнтовно) 08.10.2024 в період з 08 год 00 хв до 10 год 00 хв. Твердження ОСОБА_2 щодо відсутності його вини у порушенні правил несення прикордонної служби наданими у справі доказами спростовані не були.

4.26. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

4.27. Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

4.28. Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

4.29. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

4.30. Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

4.31. При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

4.32. За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами прикордонної служби не доведено наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

4.33. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

4.34. Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

4.35. При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Керуючись ст. 7,9,247,280,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня складання постанови.

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Повний текст цієї постанови складено, проголошено, надано для ознайомлення учасникам справи 22.11.2024 о 15 год 25 хв.

СуддяА. Є. Бєлоусов