Постанова

Іменем України

15 жовтня 2024 року

м. Київ

провадження №33/824/4788/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

за участю захисника ОСОБА_1 - Шкребтія Вячеслава Валерійовича

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Миронівського районного суду Київської області

в складі судді Капшук Л. О.

від 28 червня 2024 року

у справі №371/1933/23 Миронівського районного суду Київської області

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

26 грудня 2023 року старшим сержантом поліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №483559 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 26.12.2024, о 16 год. 08 хв., на вул. Конівська, у м. Миронівка, Обухівського району, керував транспортним засобом «CHEVROLET», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння.

В протоколі зазначено, що водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Макарівського районного суду м. Києва від 28 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що висновок суду першої інстанції про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є помилковим, оскільки з відеозапису вбачається, що автомобіль не рухався, а поліцейські підійшли до нього коли він стояв біля автомобіля.

Вважав, що суд проігнорував практику ЄСПЛ, за якою у справах про адміністративне правопорушення недоведена вина вважається доведеною невинуватістю, тобто аналогічно кримінальному процесу.

В іншому доводи апеляційної скарги зводяться до того, що він відмовився від проходження огляду оскільки не доведено факт керування ним транспортним засобом.

За вказаних обставин просив скасувати постанову Миронівського районного суду Київської області від 28.06.2024 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 28.06.2024.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, посилався на те, що оскаржувану постанову винесено за його відсутності та його захисника, а копію оскаржуваної постанови він отримав 02.07.2024, а зі скаргою його захисник звернувся 05.07.2024, однак постановою Київського апеляційного суду від 19.07.2024 апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.06.2024 судом першої інстанції винесено оскаржувану постанову.

З апеляційною скаргою захисник ОСОБА_1 - Шкребтій В. В. звернувся 05.08.2024, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 294 КУпАП.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, в клопотанні про поновлення строку скаржник зазначив, що його захисник звернувся з апеляційною скаргою 05 липня 2024 року, однак 19.07.2024 Київський апеляційний суд повернув скаргу захиснику, а тому він 02.08.2024 повторно звернувся до суду із апеляційною скаргою.

З матеріалів справи вбачається. що з апеляційною скарго ОСОБА_1 звернувся 05.07.2024 (а. с. 78-82).

Разом з тим, постановою Київського апеляційного суду від 19.07.2024 апеляційну скаргу повернуто скаржнику (а. с. 86).

Матеріали справи не містять доказів отримання копії постанови Київського апеляційного суду від 19.07.2024 ОСОБА_1 чи його захисником.

02.08.2024 ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу (а. с. 94-99).

З огляду на викладене, суд вважає, що наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду є поважними.

Також суд враховує, що частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Ураховуючи викладене та виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 28.06.2024.

У судовому засіданні 15.10.2024 захисник ОСОБА_1 - Шкребтій В. В., надав пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити з підстав наведених в ній.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - Шкребтія В. В., вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 повністю доведена у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП, належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №483559 від 26.12.2023; направленням на огляд водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП Рокитнянська БЛІЛ; актом огляду на стан наркотичного сп`яніння; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; поясненнями ОСОБА_1 та відеозаписом з бодікамери поліцейського, яким зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Скаржник помилково вважає, що судом неповно встановлено обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи та визнано його винним за відсутності у матеріалах справи доказів керування транспортним засобом та його вербальної згоди на проходження огляду і це свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду, з огляду на наступне.

Пунктом 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки наркотичного сп`яніння.

Згідно з п. 12 розділу 2 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП. При цьому, обставини відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, можуть фіксуватися технічними засобами відео фіксації.

Отже, з аналізу положень п. 12 розділу 2 та п. 2 Розділу 3 Інструкції вбачається, що у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Крім того, з положень вищенаведених норм законодавства вбачається обов`язок водія пройти такий огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Таким чином, у даній справі підлягає встановленню факт, що така вимога поліцейського була законною відносно ОСОБА_1 , а також факт відмови останнього від виконання такої вимоги, тобто відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, та може бути зафіксована технічними засобами відео фіксації.

З вищенаведеного вбачається, що положення Інструкції пов`язують обов`язок водія пройти огляд на вимогу поліцейського саме з наявністю підстав у поліцейського вважати, що водій знаходиться у стані сп`яніння.

Отже, при перевірці ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 у поліцейського виникла законна вимога до останнього щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а у водія ОСОБА_1 виник обов`язок пройти такий огляд, невиконання якого є порушенням п. 2.5 ПДР України.

Відтак, законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України з фіксацією подіїтехнічними засобами відеозапису.

Отже, у справі, що переглядається встановленню підлягають факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом а також, з урахуванням доводів апеляційної скарги, перевірці підлягає факт відмови останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Як вже вказувалося вище, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №483559 від 26.12.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , 26.12.2024, о 16 год. 08 хв., на вул. Конівська, у м. Миронівка, Обухівського району, керував транспортним засобом «CHEVROLET», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку у присутності двох свідків. У протоколі ОСОБА_1 зазначив, що не відмовлявся від проходження огляду (а. с. 4).

З направлення на огляд водія ОСОБА_1 до КНП Рокитнянська БЛІЛ вбачається, що поліцейським у останнього виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, виражене тремтіння пальців рук та підвищена жвавість та рухливість. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився, огляд не проводився. Вказане направлення підписано ОСОБА_1 (а. с. 5).

З акту огляду на стан наркотичного сп`яніння вбачається, що огляд у медичному закладі не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, і підписав даний акт без зауважень. Також зазначено свідків, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 6).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що 26.12.2023, їх було залучено у якості свідків огляду водія ОСОБА_1 , у якого поліцейські виявили ознаки наркотичного сп`яніння. На вимогу поліцейського щодо проходження огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився у їх присутності (а. с. 7,9).

З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих на місці події, останній пояснив, що він знаходився на паркові магазину «Н2О» по вул. Благовіщення, 57, де, приблизно о 16 год. 30 хв., до нього приїхали співробітники патрульної поліції. Не назвали причину перевірки документів і не представилися, без жодних причин вимагали пройти огляд на наркотичне сп`яніння. Зазначав, що в автомобілі перебувала його майбутня дружина, котра знаходилася у стані вагітності та їй було погано. На вимогу поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, але не міг покинути дружину. Коли дружину приїхали забирати батьки, він підійшов до поліцейських та пропонував проїхати на обстеження, на що отримав відмову. Зазначав, що надав згоду на обстеження (а. с. 8).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що події, відображені у протоколі серії ААД №483559 від 26.12.2023, відбувалися під час дії воєнного стану. Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;

- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;

- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

З огляду на викладене, доводи скаржника щодо безпідставності перевірки документів є помилковими.

Як на перевірку доводів скаржника, судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з бодікамери поліцейського, що містяться на СД-диску (а. с. 11), щодо яких суд зазначає наступне.

Відеозаписом зафіксовано, що працівники поліції підійшли до водія відразу після зупинки ним транспортного засобу та запитали чому він не пристебнутий ременем безпеки. Саме цей факт став підставою перевірки документів водія.

При перевірці документів працівник поліції виявив у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та повідомив ці ознаки водію, неодноразово пропонував останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 поліцейським було роз`яснено порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та повідомлено про наслідки відмови від проходження такого огляду.

Водій ОСОБА_1 на пропозиції та вимоги працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння погодився, але вимагав такого проходження на місці його перебування. Після вимоги працівника поліції прослідувати разом з інспектором патрульної поліції до найближчого закладу охорони здоров`я в смт. Рокитне з метою проходження такого огляду, відмовився, почав сперечатися, вказав, що не вбачає в собі ознак наркотичного сп`яніння, погоджується пройти огляд лише у місцевому медичному закладі. На вказане поліцейський пояснив, що у місцевому медичному закладі лікарі не прийшли відповідні курси та не мають відповідних кваліфікацій, а тому найближчий заклад де є лікар-нарколог, уповноважений на проведення огляду на стан сп`яніння, знаходиться Рокитнянській БЛІЛ, на що ОСОБА_1 відмовився з посиланням на те, що не може покинути дружину.

На відеозаписі зафіксовано, що працівником поліції, в проміжку часу з 16 години 10 хвилин до 16 години 27 хвилин, ОСОБА_1 було вісім разів запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, два з яких у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , однак останній постійно сперечався, то вимагав проведення огляду в іншому порядку то в іншому закладі, ніж пропонував працівник поліції. Крім того на 02 хв. 50 сек. відеозапису «0006А» вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, зазначені вище протокол, направлення, акт огляду, пояснення свідків, пояснення ОСОБА_1 та відеозапис є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що відеозапис, викладений на диску, не відтворює всіх подій щодо оформлення адмінматеріалів, однак об`єму відео, що містяться на цьому диску, достатньо для перевірки встановлених судом обставин законності вимоги поліцейського відносно ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та відмови останньої від проходження такого огляду.

Встановлюючи обставини відмови від проходження огляду місцевий суд також установив правомірність вимоги поліцейського щодо проходження огляду, в тому числі з пояснень допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що 26 грудня 2023 року приблизно о 16 годині вони з ОСОБА_1 та дітьми автомобілем приїхали до магазину. ОСОБА_1 був за кермом, лише хотіли вийти з авто як під`їхали працівники поліції. Вона з дітьми перебувала у автомобілі, тому всю розмову працівників поліції з ОСОБА_1 не може відтворити. Чула, що від огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, але не міг залишити її і дітей.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що відеозапис не містить зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак матеріали справи у їх сукупності та пояснення свідка ОСОБА_6 дають підстави вважати, що вимога поліцейського до ОСОБА_1 , як водія автомобіля, щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була законною. Крім того установлено що ОСОБА_1 відмовився від такої вимоги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що протокол серії ААД №483559 відносно ОСОБА_1 складено за порушення п. 2.5 ПДР, тобто за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тобто у даній справі не підлягають встановленню та перевірці обставини перебування у стані наркотичного сп`яніння, оскільки такі обставини перевіряються судом у випадку порушення водієм п. 2.9.а ПДР України, в той час як у даній справі протокол складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, і перевірці підлягає саме обставина відмови від проходження огляду, що є порушенням п. 2.5 ПДР, за що і складено протокол відносно ОСОБА_1 .

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР України доведена наявними в матеріалах справи доказів в їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №483559 від 26.12.2023; направленням на огляд водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП Рокитнянська БЛІЛ; актом огляду на стан наркотичного сп`яніння; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; поясненнями ОСОБА_1 та відеозаписом з бодікамери поліцейського, яким зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Оскільки водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме у лікаря нарколога у закладі охорони здоров`я, що підтверджено доказами в матеріалах справи у їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР.

З цих же підстав апеляційний суд не приймає доводи, про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Поліцейський ставив вимогу пройти огляд у лікаря нарколога, який має відповідну кваліфікацію, адже у медичному закладі такий огляд уповноважений проводити виключно лікар-нарколог, який пройшов кваліфікацію, і сама по собі вимога була зрозумілою водію ОСОБА_1 , з огляду на те, що він реалізував своє право керувати транспортним засобом, а тому пункт 2.5. ПДР йому відомий. Дійсно спочатку ОСОБА_1 не заперечував пройти огляд, однак в подальшому висловив вербальну відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а така відмова є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Отже така обставина не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правомірним.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської областівід 28 червня 2024 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 28 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Миронівського районного суду Київської області від 28 червня 2024 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик