Справа № 462/4114/24 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 33/811/1019/24 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Теглівець Тетяни Романівни на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 17 червня 2024 року,

з участю захисника правопорушника ОСОБА_1

адвоката Теглівець Т.Р.,

потерпілої ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Направлено ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, що за адресою: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці, згідно з порядком, передбаченим Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 01 травня 2024 року о 18.26 год. по АДРЕСА_1 , повторно, протягом року, після притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (постанова Залізничного районного суду м Львова від 18.04.2024 року) вчинив відносно дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, що проявилось у тому, що він словесно її ображав, погрожував, застосовував фізичну силу, що не спричинило тілесних ушкоджень, внаслідок чого була завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 02 травня 2024 року о 19.50 год. по АДРЕСА_1 повторно протягом року після притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (постанова Залізничного районного суду м Львова від 18.04.2024 року) порушив терміновий заборонний припис АА № 313952, винесений відносно нього 01 травня 2024 року, а саме не залишив місце проживання (перебування) постраждалої особи, порушив заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Теглівець Т.Р. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною. Вважає, що наведені у постанові висновки є такими, які не відповідають дійсності, ухвалені без надання процесуальної можливості взяти участь у судовому засіданні та реалізувати процесуальні права в частині спростування протоколу про адміністративне правопорушення, що як наслідок, свідчить про недотримання права на захист. Зазначає, що матеріали справи не містять беззаперечних та об`єктивних даних, які б дозволили зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м.Львова від 17 червня 2024 року, мотивуючи тим, що розгляд справи відбувся у відсутності правопорушника, а про рішення стало відомо 27.06.2024; скасувати оскаржувану постанову.

Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Теглівець Т.Р., думку потерпілої ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За ч. 2 ст.173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, а саме умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення.

Згідно з п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, зокрема, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомісті.

У ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173 - 2 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення серії АА №151900 від 01.05.2024 та АА №342481 від 02.05.2024; терміновим заборонним приписом серії АА№313952 від 01.05.2024; заявою ОСОБА_2 від 01.05.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 02.05.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 01.05.2024; рапортами від 01.05.2024 та 02.05.2024; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 01.05.2024; постановою Залізничного районного суду м Львова від 18.04.2024, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта та твердження в суді апеляційної інстанції потерпілої ОСОБА_2 про те. що ОСОБА_1 не вчиняв домашнього насильства, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі вищепереліченими доказами, а невизнання правопорушником своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.

Щодо тверджень апелянта в частині незаконності оскаржуваної постанови у зв`язку із розглядом справи у відсутності правопорушника, то на переконання апеляційного суду, такі доводи не можуть визнаватися підставою для скасування постанови, а порушені його права поновлені шляхом подачі апеляційної скарги, на розгляд якої він також не з`явився.

Таким чином, покликання адвоката Теглівець Т.Р. про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Крім цього, відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

У п. 10 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить направлення кривдника на проходження програм для кривдників.

Згідно з ч.ч. 1, 6 статті 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суддя районного суду, враховуючи вимоги ст. 39-1 КУпАП та Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», прийшла до обгрунтованого переконання про направлення ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Теглівець Т.Р. не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

У зв`язку з вищенаведеним, апеляційний суд вважає постанову місцевого суду законною і обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 адвокату Теглівець Т.Р. строк на апеляційне оскарження постанови судді Залізничного районного суду м.Львова від 17 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Теглівець Т.Р. - залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 17 червня 2024 року стосовно ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.