Справа № 449/1169/24 Головуючий у 1 інстанції: Савчак А.В.
Провадження № 33/811/1613/24 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 вересня 2024 року,

з участю правопорушника ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу 605,60 (шістсот п`ять грн. 60коп.) грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 17 липня 2024 року близько 08 год. 25 хв. в м.Львів на вул.Городоцька,229 керуючи транспортним засобом марки Шкода Октавія номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч при виїзді з перехрещуваних проїзних частин, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем Renault номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, так як місцевим судом грубо порушено норми процесуального та матеріального права, не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи. Зазначає, що місцевим судом порушено його право на захист, оскільки в судове засідання не викликався. Стверджує, що він щиро кається у скоєному, вину визнає, раніше до адміністративної відповідальності не притягався. Вважає, що місцевий суд, призначаючи покарання не врахував характер ушкоджень транспортних засобів, а також, те що автомобіль йому потрібен для заробітку.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 вересня 2024 року, мотивуючи тим, що розгляд справи в суді відбувся у його відсутності, а про оскаржуване рішення дізнався 04 жовтня 2024 року; постанову місцевого суду скасувати, прийняти нову, якою визнати його винним за ст. 124 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та думку потерпілого ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку, що така підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, об`єктивно з`ясував та дослідив всі обставини справи і докази у ній та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказані висновки місцевого суду ґрунтуються на досліджених та наведених у постанові доказах, не оспорюються в апеляційній скарзі, а тому апеляційним судом відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП не перевіряються.

Разом з цим доводи апеляційної скарги правопорушника ОСОБА_1 щодо необґрунтованого застосування до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на шість місяців, за наявних в справі обставин, заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та іншими законами України.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника.

При цьому, за наявності в санкції ст. 124 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд в своїй постанові належним чином не мотивував підстави для обрання найбільш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією вказаної статті.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог ст. 33 КУпАП, належним чином не враховано особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що правопорушник ОСОБА_1 вину свою визнав, щиро розкаявся, потерпілий ОСОБА_2 , в судовому засіданні пояснив, що матеріальних чи моральних претензій до ОСОБА_1 немає, просив задоволити апеляційну скаргу та призначити останньому покарання у вигляді штрафу.

Крім цього, в суді апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_1 пояснив, що офіційно не працює, проживає з матір`ю, яка перебуває на його утриманні, а зазначений транспортний засіб використовує для таксування і таким чином утримує сім`ю.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

А тому, враховуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову судді районного суду слід змінити, обравши ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у межах санкції даної статті, а саме у вигляді штрафу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

поновити правопорушнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 задоволити, а постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно останнього за ст. 124 КУпАП змінити в частині призначення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень) гривень.

У решті постанову залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.