Провадження №: 3/752/5975/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1
за участі ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2024 о 10:00 у м. Києві по вул. Добрий шлях, 29-А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Porshe, державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнин рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису - нагрудною камерою співробітників Національної поліції, які оформили у зв`язку з цим протокол про адміністративне правопорушення. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

За змістом ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції також тягне адміністративну відповідальність за цією статтею.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_1 доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де міститься:

- протокол про адміністративне правопорушеннясерії ААД № 728253 від 26.06.2024, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (надалі по тексту - Інструкція № 1395) та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 № 1376;

- відеозаписи з нагрудної камери поліцейських (вміщений на лазерний компакт-диск), де зафільмовано обстановку, обставини, події тощо, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що були переглянуті і досліджені судом (суддею) під час розгляду справи на робочому комп`ютері в залі судового засідання;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 26.06.2024;

- розписку ОСОБА_2 від 26.06.2024 про отримання автомобіля Porshe, державний номерний знак НОМЕР_2 , що доводить факт відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом;

- розписка ОСОБА_1 про відсторонення від керування;

- постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2478001 від 26.06.2024 про застосування стягнення у виді штрафу за ч. 2 ст. 122 КУпАП (не подав сигнал світлового покажчика повороту).

Також у ході розгляду справи досліджено дані інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України щодо водія та транспортного засобу.

Наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу особу ОСОБА_1 установлено на підставі його паспорта громадянина України та посвідчення водія, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Голосіївському районному суді міста Києва.

14.10.2024 в судовому засіданні захисник Терещенко І.В. клопотала про відкладення розгляду справи через перебування підзахисного на лікуванні, пояснила, що за словами ОСОБА_1 26.06.2024 він пройшов огляд лікаря нарколога та має документ, який доводить його тверезість, а тому просила надати час для подання заперечень і доказів.

14.10.2024 судове засідання було відкладено на 20.11.2024.

18.11.2024 до суду надійшли письмові пояснення захисника Терещенко І.В. , відповідно яких провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП, до яких приєднано виписку з історії хвороби ОСОБА_1 щодо госпіталізації з 21.03.2024 по 02.04.2024 з відповідним діагнозом.

Відповідно до поданих заперечень наявні у справі докази є суперечливими та сумнівними, тоді як сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь, склад адміністративного правопорушення установити неможливо, матеріалами справи вина не доведена, факт керування ОСОБА_1 автомобілем відеозаписами не зафіксовано. ОСОБА_1 не міг бути у стані алкогольного сп`яніння, бо хворий на хронічний гепатит з переходом у цироз печінки, синдром портальної гіпертензії, варикозне розширення вен стравоходу та вірусний гепатит С, взагалі не може вживати алкоголь ні в якому разі та став жертвою правового невігластва патрульних поліцейських та збігу життєвих обставин.

20.11.2024 до суду з`явився сам ОСОБА_1 , який на уточнюючі запитання суду пояснив, що готовий до розгляду справи за відсутності його захисників, пояснив суду, що 26.06.2024 йому робили крапельницю у лікарні та переливання крові, він фізично не міг керувати автомобілем, возив його товариш, який фігурує на відеозаписі. Після лікарні приїхав в гості до друга, машину товариш припаркував під чужими ворітьми з увімкненим сигналом аварійної зупинки. Алкоголь не вживає, поліцейським не довіряє, знає, що "Драгер" може і після кефіру видати показник 0,30 проміле, а тому відмовився проходити огляд і щодо нього мало місце свавілля поліцейських. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що йому не пропонували пройти огляд, сертифікат на прилад йому не давали, він був в гостях у товариша і не керував автомобілем.

З урахуванням того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності добровільно підтвердила можливість розгляду справи по суті за відсутності захисника, приймаючи до уваги, що адвокат Терещенко І.В. в інтересах ОСОБА_1 склала і представила суду письмові пояснення по суті справи, суд (суддя) дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності захисників.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши позицію захисту, суд (суддя)не встановив підстав для закриття провадження у справі та вважає, що правомірно дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху (відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за наявності явних ознак алкогольного сп`яніння) з дотримання принципу доказування "поза розумним сумнівом", відхиляє доводи захисниці.

Зокрема суд (суддя) виходить з того, що авто під керуванням ОСОБА_1 було зупинено за порушення Правил дорожнього руху, при встановленні особи водія у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема явну ознаку - різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитку ходу, порушення мовлення.

На запитання поліцейського на напрямок руху, водій ОСОБА_1 пояснив, що їде додому і назвав адресу ( АДРЕСА_2 ), а також одразу запропонував поліцейським проїхати з ним до нього додому, де він їм дасть по 500 доларів. При цьому, працівник поліції вказав на те, що водій не вмикає світлові показчики при здійсненні повороту, на що ОСОБА_1 зазначив, що він не побачив автомобіль, який об`їжджав. ОСОБА_4 було роз`яснено, що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння та вказано на його обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою відповідного технічного приладу. Також було вказано на можливість проходження огляду на стан сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі у лікарня нарколога.

ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у лікаря нарколога, а тому йому було вказано на наслідки такої відмови - документування події адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП з подальшим розглядом справи у Голосіївському районному суді м. Києва

Водієві було роз`яснено його права та обов`язки, які він слухав неохоче та постійно перебивав поліцейського, вживав нецензурну лексику, пропонував гроші працівникам поліції, постійно хотів кудись їхати, а тому до нього застосовано процедуру відсторонення від керування транспортним засобом.

Усі заперечення і доводи захисника та ОСОБА_1 цілком спростовуються дослідженими відеозаписами, де зафіксовано і факт перебування особи за кермом, і момент виявлення ознак алкогольного сп`яніння, і момент вказівки на необхідність проходження огляду, і момент відмови ОСОБА_1 він проходження огляду, і момент роз`яснення йому його прав та обов`язків.

При цьому, наявність важких хронічних захворювань, про які вказала захисника та сам ОСОБА_1 під час судового засідання, хоча є вкрай скрутною частиною життя цієї особи, що викликає співчуття, проте не спростовує склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи доводи захисниці та ОСОБА_1 у частині того, що він не керував автомобілем, суд (суддя) оцією їх критично та відхиляє та вважає відсутніми обґрунтовані сумніви у тому, що саме ОСОБА_1 був за кермом та рухався близько 10-ї години 26.06.2024 у Голосіївському районі м. Києва, адже при спілкуванні з поліцією він одразу пояснив, що іде додому, а не гостює у друга і просто сів в автомобіль вимкнути сигнал аварійної зупинки, як він про це зазначив у судовому засіданні. ОСОБА_1 у жодний спосіб не вказав та не намагався пояснити поліцейським, що він був на лікуванні, що він перебуває під дією лікарських препаратів, що він гостює у друга вдома і нікуди не їде за кермом власного авто, не пояснив, що його вимова та хода можуть бути нестійкими, неточними через дію лікарських препаратів.

Враховуючи викладене, суд (суддя) оцінює доводи ОСОБА_1 та захисниці як такі, що відповідають лінії захисту та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності.

Також суд (суддя) враховує, що ОСОБА_1 як особа, яка отримувала посвідчення водія, є таким, що проходив підготовку в автошколі за для його отримання, де одним з основних напрямків підготовки, як і під час здачі іспитів на право керування транспортним засобами, є знання Правил дорожнього руху.

Пункт п. 2.5 Правил дорожнього руху встановлює обов`язок водія пройти огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського.

Твердження про недовіру до працівників патрульної поліції не може становити собою підставу для відмови від виконання обов`язків, передбачених чинними законодавством.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 17 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Посилання захисника на правове невігластво поліцейських в ході розгляду справи не підтвердилися.

Неправильність процедури, застосованої до ОСОБА_5 або порушення його прав 26.06.2024 на місці документування події адміністративного правопорушення не вбачається.

Жодних документів, з яких можна було в установити, що відмова віл проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння була зумовлена обставинами крайньої необхідності суду не подано.

Доказів оскарження та скасування постанови від 26.06.2024 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, доказів введення в організм 26.06.2021 лікарських препаратів, суду не представлено.

Отже, висновки суду (судді) з приводу винуватості особи, доведеності події і складі адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та, відповідно, відхилення заперечень захисту і заявленого клопотання про закриття провадження у справі ґрунтуютьсяна тому, що установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося в цілому відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Щодо можливих непроаналізованих заперечень захисника суд (суддя) посилається на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема його усталену практику, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 визнається винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до нього застосовується передбачене законодавством адміністративне стягнення у межах санкції відповідної частини ст. 130 КУпАП та з урахуванням загальних правил накладення стягнення.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за ст. 34, 35 КУпАП України не встановлено.

У порядку ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024).

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33-35, 40-1, 130, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Стягувачем за цією постановою державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 307 КУпАП, якими встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя О.В. Бушеленко