Номер провадження: 33/813/2682/24
Номер справи місцевого суду: 509/4731/24
Головуючий у першій інстанції Козирський Є.С.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.10.2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обрано стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Як зазначено в постанові суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02.08.2024 року серії ААД № 576149 водій ОСОБА_1 02.08.2024 року приблизно о 08:16 год. в Одеській області, Одеський район в смт. Овідіополь по вул. Суворова керував транспортним засобом ВАЗ 321074 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі відмовився під відеозапис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки судді не відповідають обставинам справи, а також постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі звертається увагу на те, що зупинка поліцейськими транспортного засобу апелянта була безпідставна. ОСОБА_1 вважає, що оскільки працівниками поліції не було належним чином задокументовано та не доведено належними та допустимим доказами факту порушення ним правил дорожнього руху, яке слугувало підставою для зупинки його транспортного засобу, то всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також ОСОБА_1 наголошує, що спочатку співробітники поліції його зупинили зазначивши, що в його автомобілі не горіла ліва фара та з приводу цього склали постанову за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Зазначена постанова була скасована Овідіопольським районним судом Одеської області 07.10.2024 року, а справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрито. На, що суд першої інстанції не звернув уваги.

В скарзі апелянтом також зазначається, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, тому на думку ОСОБА_1 він є не дійсним, а протокол є недопустимим доказом його вини. У протоколі взагалі не зазначено, що водієві пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також того, що водій відмовився від проходження такого огляду, також не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Підсумовуючи викладене в скарзі зазначено, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення апелянта від керування автомобілем та передачі керування іншій уповноваженій особі, що на його думку викликають сумнів у законності дій поліцейських при оформленні матеріалів та свідчать про відсутність у співробітників поліції доводів, щодо перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Дії поліцейських не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 , який зазначав, що зупинка його автомобіля була незаконною, та те, що співробітники поліції не пред`явили йому свої посвідчення після зупинки, від проходження огляду він відмовився оскільки не довіряв поліцейським, просив постанову суду скасувати, а провадження закрити. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАПапеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст. 280 КУпАПвизначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 576149 від 02.08.2024 року складеного щодо нього за порушення вимог п.2.5 ПДР, в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, а також відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від підписання якого останній відмовився, однак будь-яких зауважень не робив, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого зафіксовано ознаки сп`яніння ОСОБА_1 , відеозаписом з бодікамер працівників поліції, а також іншими матеріалами справи.

Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, оскільки на місці зупинки транспортного засобу у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, працівник поліції мав право запропонувати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

В той час, відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАПогляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, під час проходження проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, або такий огляд проводиться у присутності двох свідків.

Згідно відеозапису з бодікамери працівника поліції, після зупинки транспортного засобу, працівник поліції, виявивши в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, неодноразово пропонував йому пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки, а також в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Також з зазначеного відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 поводив себе зухвало, спочатку зазначав, що вживав напої, але вчора, потім, що не його машина і він не їхав, просив надати докази правомірності його зупинки.

Зокрема, ОСОБА_1 в судовому засіданні, не заперечував того факту, що він відмовився від проходження огляду, зазначивши, що не довіряв співробітникам поліції.

Але в свою, чергу матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

З відеозапису, також не вбачається, що ОСОБА_1 виражав не довіру поліцейським, які на його вимогу пред`явили свої посвідчення.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 підтвердив, що дії співробітників поліції не оскаржував.

Таким чином, надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.

Апеляційним судом у повному обсязі проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи.

Є безпідставними посилання апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази причини зупинки ОСОБА_1 , оскільки вказана обставина ніяким чином не впливає на факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення ним вимог п.2.5 ПДР.

Тим паче, як вбачається з відеозапису, який долучений до матеріалів справи, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що його зупинено, оскільки в нього не горіла ліва фара.

Довід апеляційної скарги, що постанова поліцейських за ст. 121 КУпАП була скасована Овідіопольськм районним судом, не береться до уваги, так як скасування постанови за ч. 1 ст. 121 КУпАП не може бути підставою для скасування постанови за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки це два окремих правопорушення з окремим складом.

Апеляційній суд наголошує, що відсутність у матеріалах справи підстав зупинки працівниками поліції транспортного засобу не є істотним порушенням прав та свобод ОСОБА_1 .

Більше того, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання ним вимог п.2.5 ПДР.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд відповідно до п. 2.5 ПДРкореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч.1ст.130КУпАП, адміністративна відповідальність настає зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КУпАП, деталізований у затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" та «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженій спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, пунктами 2, 6 Розділу І «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та п.п.1-6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

З матеріалів справи видно, що дії співробітників патрульної поліції відповідали вимогам вказаної Інструкції, оскільки водієві ОСОБА_1 було запропоновано два можливих варіанти проходження огляду - на місці зупинки, або у медичному закладі, і від обох цих варіантів останній відмовився.

Доводи апеляційної скарги, що відсутній факт відсторонення апелянта від керування автомобілем, або передача керування іншій особі, судом не береться до уваги, оскільки відсторонення водія від керування не є, ані складовою частиною адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ані його кваліфікуючою ознакою, зазначене не є істотним порушенням та не спростовує провину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та на склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАПне впливає.

Сукупність наявних в даній справі доказів повністю спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційні доводи в цілому зводяться до заперечування окремих доказів по справі з формальних міркувань з метою уникнення адміністративної відповідальності, та в цілому не спростовують наявності та доведеності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

При накладенні адміністративного стягнення, місцевий суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов