Яготинський районний суд Київської області
Cправа №: 382/1857/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року Суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А., Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальн ості ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 не працюючого, РНОКПП: невідомий,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №789304 від 12.10.2024 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що 12.10.2024 року о 18 годині 55 хвилин гр. ОСОБА_1 в м. Яготин по вул. Київська керував автомобілем ВАЗ21099 д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку проводився у лікарні за адресою м. Яготин вул. Незалежності 71. Висновок № 38 від 12.10.2024 року.

Адвокат Москалець О.В. направив через канцелярію суду письмові пояснення з котрих вбачається, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю виходячи з наступних обставин.

Відповідно до протоколу ОСОБА_1 нібито керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, проводився у лікаря за адресою: вул. Незалежності, 71. Висновок №38 від 12.10.2024, в зв`язку з чим своїми діями порушив п. 2.9 «а» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП.

Проте, з таким висновком працівників поліції не можливо погодитися.

Своєї провини ОСОБА_1 не визнає, оскільки наркотичні речовини не вживає взагалі.

Результати огляду на стан наркотичного сп`яніння не є належним доказом вживання наркотичних речовин, оскільки були проведенні за допомогою експрес-тесту за біологічним матеріалом (сечі), а не за допомогою лабораторного дослідження, що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази про те, що тест за допомогою якого проводилися дослідження на стан сп`яніння не є простроченим або бракованим.

Між тим, пунктом 7 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Разом з тим, всупереч вищевказаної Інструкції та методичних рекомендації лабораторне дослідження на визначення наркотичного засобу проведено не було.

Водночас, як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, з результатами проведеного огляду ОСОБА_1 не погоджувався та прохав провести лабораторне дослідження за аналізом крові, проте зазначена вимога з незрозумілих на те причин працівниками поліції та лікарем була грубо проігнорована.

Окрім того, при проведенні експрес тесту не враховано також те, що при використанні тесту можлива похибка, яка може надати невірні результати. На наявність похибки впливає ряд факторів, серед яких і невірне виконання тесту, вживання продуктів харчування, ліків, про що зазвичай вказується в Інструкції.

Контрольний зразок другої ємності у ОСОБА_1 не відбирався, що є порушенням вимог п. 10 розділу III Інструкції.

У той же час з відеозапису події ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не вбачається.

Зокрема, під час медичного огляду ОСОБА_1 не було встановлено ознак, які б підтверджували перебування його у стані наркотичного сп`яніння: стан свідомості - орієнтований, мовна здатність не порушена, зіниці - звужені, шкіра та видимі слизові блідо-розові, рухова сфера не порушена, хода стійка.

Додатково слід зауважити, що матеріали справи не містять направлення на проведення огляду, яке б свідчило про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, слід звернути увагу на те, що висновок щодо результатів медичного огляду за №38, який доданий до матеріалів дати не містить повної дати проведеного огляду, та містить запис «12» жовтня ______ року 19 год. 48 хв.

Таким чином, наявні у матеріалах справи документи не доводять поза розумним сумнівом, той факт, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Працівниками поліції в порушення вимог 255 КУпАП України не виконано обов`язок щодо збирання доказів, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу не дає можливості з достатністю встановити його винність у вчиненні адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене просив провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суддя, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, переглянувши диск доданий до матеріалів справи, прийшов до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (із змінами) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року «Ірландія проти Сполученого Королівства» п.161, (Ireland v. The United Kingdom), Series A заява 25, а також рішення Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, ст. 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Докази повинні буди достатньо переконливими, чіткими і узгодженими між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту». Європейським судом з прав людини, по справі «Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain»» від 06.12.1998 року встановлено, що принцип презумпції невинності вимагає щоб всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності тлумачились на користь даної особи.

Відповідно до Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 року "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" (із змінами) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Результати огляду на стан наркотичного сп`яніння не є належним доказом вживання наркотичних речовин, оскільки були проведенні за допомогою експрес-тесту за біологічним матеріалом, а не за допомогою лабораторного дослідження, що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази про те, що тест за допомогою якого проводилися дослідження на стан сп`яніння не є простроченим або бракованим.

Разом з тим, відповідно до Наказу від 09.11.2015 року N 1452/735 п. 9 використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

При цьому, в спільному наказі МВС України та МОЗ України N 1452/735 від 09.11.2015 року "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції" ( далі Інструкція), зареєстрованого в Мін`юсті України за N 1413/27858 від 11.11.2015 року, роз`яснень щодо використання мультитесту немає.

Між тим, пунктом 7 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Відповідно до наказу МОЗ України N 322 від 19.06.2006 року затверджено та направлено для використання в роботі лікувально-профілактичних закладів методичні рекомендації Методи виявлення наркотичних засобів та психотропних речовин у біологічних рідинах людини. Методи попередньої експрес діагностики.

Відповідно до п. 1 вказаних методичних рекомендацій, токсикологічний аналіз повинен застосовуватися на стратегії судово-медичної токсикології, в основі якої лежить метод скринінгу. Остання допускає неправильні позитивні результати, але повністю виключає неправильні негативні результати. Усі зразки, що дали позитивний результат, далі досліджуються підтверджуючими методами.

У п. 2 вказаних методичних рекомендацій зазначено, що проби, які показали позитивний результат, повинні бути обов`язково підтвердженні іншими більш селективними методами. Така двохетапність токсикологічного аналізу підвищує достовірність кінцевого заключення і відповідає як міжнародним стандартам, так і вітчизняним стандартам діагностики та лікування.

Разом з тим, всупереч вищевказаної Інструкції та методичних рекомендації лабораторне дослідження на визначення наркотичного засобу проведено не було.

Проте з відеозапису з бодікамер вбачається, що у ОСОБА_1 були відібрані біологічні матеріали лише в одну ємність, не зафіксовано безпосередній процес проведення тестування та його результату. Тиск у ОСОБА_1 міряла медсестра.

Так, відповідно до п. 10 розділу III Інструкції зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Відповідно до п.п. 15, 19, 20 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 за № 1452/735 (далі - Інструкція), за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: а)запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Зокрема, під час медичного огляду ОСОБА_1 лікар не вказував про встановлені ознаки, які б підтверджували перебування його у стані наркотичного сп`яніння: стан свідомості - орієнтований, мовна здатність не порушена, зіниці - звужені, шкіра та видимі слизові блідо-розові, рухова сфера не порушена, хода стійка.

При цьому, з відео не вбачається, що лікарем перевірялись зіниці, лише працівником поліції, проте відео не містить саме зйомки самих зіниць. Також не перевірялась лікарем рухова сфера, тому не можна вважа даний огляд таким, що проведений в повній мірі.

Матеріали справи не містять направлення на проведення огляду, яке б свідчило про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Таким чином, наявні у матеріалах справи документи не доводять поза розумним сумнівом, той факт, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто саме на працівників поліції покладається обов`язок передати в суд всі матеріали, які стосуються адміністративного правопорушення, в тому числі й повний запис з нагрудних камер поліцейських.

Натомість, у даному випадку, працівниками поліції в порушення вимог 255 КУпАП України не виконано обов`язок щодо збирання доказів, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу не дає можливості з достатністю встановити його винність у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім цього, слід зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви.

Відповідно до ст.251 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, в силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи.

Зміст загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, полягає в тому, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна константувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 789304 від 12.10.2024 року про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, не знайшли свого підтвердження належними доказами, оскільки спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами. Оскільки згідно до відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду не погоджувався, проте не було проведено лабораторне дослідження за аналізом крові. Висновок лікаря № 38 складено о 19 годині 38 хвилин, однак з відео вбачається, що висновок складено о 20 годині 17 хвилини та даний висновок складено при неповному огляді, без точної дати огляду, з0 порушенням п. 10 розділу III Інструкції, оскільки відповідно до відеозапису зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбирались у одну ємності, тому його не можливо вважати належним доказом, що підтверджує перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння.

Також з відео вбачається, що о 20.32 ще не складений протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на сукупність вищевказаних доказів, винність ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку не доведена поза розумним сумнівом.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, не здобуто.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним та в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного суду.

Суддя Кисіль О. А.