Номер провадження 3/754/5597/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 листопада 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва О. Грегуль розглянувши матеріали, які надійшли з ВАП УПП в м. Києві відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 10.10.2024 біля 15:30:00 на а/д 0 100603 у м. Києві керуючи автомобілем Ford Edge р. н. НОМЕР_1 здійснила зупинку на грунтовій дорозі та відкривши водійські двері не переконалась у безпечності чим створила аварійну ситуацію мотоциклу «Кавасакі» р. н. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2 і яка на час розгляду справи змінила прізвище на ОСОБА_3 , доказ: свідоцтво про шлюб від 08.09.2024), що рухався позаду та який внаслідок маневру уникнення ДТП впав, що призвело до механічних пошкоджень мотоцикла та є порушенням п. 15.13 ПДР.

У процесі розгляду справи ОСОБА_1 та її адвокат Духовна О.В. заперечували наявність вини ОСОБА_1 в порушенні ПДР посилаючись на те, що ОСОБА_1 дверей автомобіля перед мотоциклістом не відкривала, а мотоцикліст здійснюючи маневр обгону не впорався з керуванням, що призвело до його падіння.

Водій мотоцикла ОСОБА_3 у судовому засіданні посилалась на те, що під час об`їзду стоячого автомобіля під керуванням ОСОБА_1 остання несподівано відкрила двері автомобіля і щоб уникнути зіткнення з автомобілем, вона повернула ліворуч та впала.

Допитаний зі сторони водія мотоциклу свідок ОСОБА_5 у своїх показаннях зазначила, що вона керувала транспортним засобом та рухалась позаду за водієм мотоциклу перед яким рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а також вона (свідок) вела відеозйомку.

На наданій ОСОБА_5 відеозйомці чітко зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та рух мотоциклу, а також чітко видно, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 починає гальмувати, а мотоцикл продовжує рух прямо не змінюючи траєкторії руху і не зупиняючись однак на цьому відео зйомка зупиняється.

На питання суду щодо припинення відеозйомки свідок пояснила, що вона припинила вести відеозйомку бо злякалась пригоди.

Проте на відеозйомці до її припинення чітко видно рух усіх учасників руху, зокрема, автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та мотоциклу і на момент припинення зйомки чітко видно, що учасники руху контролюють ситуацію та жодних ознак, які вказували б на початок ймовірності події на зйомці відсутні.

На питання суду чого саме злякався свідок припиняючи відеозйомку свідок однозначної відповіді не надав посилаючись на те, що все відбулось дуже швидко.

Також на питання суду ОСОБА_5 повідомила, що вона є сусідкою водія мотоцикла ОСОБА_3 ..

Допитаний судом інспектор поліції ОСОБА_6 суду в своїх показаннях зазначив, що на момент його прибуття на місце події учасники події змінили розташування транспортних засобів після самої події, а протокол він склав відносно ОСОБА_1 виключно покладаючись на свій досвід та виключно на показання свідка ОСОБА_5 , яка на думку інспектора поліції наймовірніше могла бачити подію і в той же час інспектор поліції суду повідомив, що він вперше бачить в судовому засіданні відеозйомку з місця події посилаючись на те, що на місці події йому ніякого відео ніхто не показував.

Також на питання суду інспектор поліції суду повідомив, що при оформленні пригоди на місці події не проводилось відтворення розташування транспортних засобів по відношенню до елементів дороги до ситуації на момент падіння мотоцикліста.

Згідно п. 15.13 ПДР «15.13. Забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.».

Згідно ст. 124 КУпАП «Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року. Примітка. Особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".».

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, працівник поліції має належним чином задокументувати та довести належними і допустимими доказами факт порушення водієм ПДР, яке пред`являлось водію перед прийняттям свого рішення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

ЄСПЛ підкреслив, що право на доступ до суду є невід`ємним аспектом гарантій, закріплених у Європейській конвенції з прав людини, посилаючись на принципи верховенства права та уникнення свавілля, які лежать в основі багатьох Конвенції. Можливі обмеження вищезазначеного права не повинні обмежувати доступ, наданий особі, таким чином або в такому обсязі, щоб була порушена сама суть права. Так, ЄСПЛ зазначив, що, застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати надмірного формалізму, який би зашкодив справедливості розгляду.

ЄСПЛ застосовує стандарт доказування "поза розумним сумнівом" (§§ 480, 481 рішення від 31.05.2018 у справі "Абу Зубайда проти Литви", § 26(1) рішення від 08.07.2004 у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" [3]). Водночас, стосовно доведення окремих обставин Суд визнавав за необхідне відхилитися від цього стандарту. Так, внаслідок неподання урядом запитаних істотних доказів або достатніх пояснень стосовно певних обставин, які підлягали доведенню іншою стороною, Суд вказав на можливість дійти висновків про існування цих обставин (adverse inferences), та ухвалити рішення стосовно таких обставин із застосуванням значно нижчого стандарту переваги доказів (preponderance of evidence) (§ 107 рішення від 10.12.2010 у справі "Трепашкін проти Росії (№ 2)". Суд підкреслював, що відповідно до його усталеної практики, доведеність може випливати зі співіснування достатньо сильних, чітких та взаємоузгоджених умовиводів або такого ж плану неспростованих презумпцій (§ 481 рішення від 31.05.2018 у справі "Абу Зубайда проти Литви"). Окрім того, рівень переконаності, необхідний для досягнення відповідного висновку, та, у зв`язку з цим, питання про покладення тягаря доведення, з необхідністю пов`язані зі специфікою фактів, природою тверджень та передбаченим Конвенцією правом, про яке йдеться. Суд також зважає у своїй практиці на серйозність наслідків, які пов`язані з можливим рішенням, що Договірна держава порушила фундаментальні права (§ 481 рішення від 31.05.2018 у справі "Абу Зубайда проти Литви"). Отже важливо відзначити, що ЄСПЛ у своїй практиці розмежовує окремі стандарти доказування, згадує і застосовує стандарт переваги доказів, а також відзначає, що стандарт доказування залежить від специфіки обставин, про доведення яких йдеться.

Верховний Суд наголошував, що стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність (постанови Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 922/1163/18; від 29.08.2018 у справі № 909/105/15; від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17; від 31.01.2018 у справі № 910/8763/17).

Вищевикладене дає правові підстави для висновку, що по факту ДТП матеріали справи складені фактично зі слів водія мотоциклу та свідка ОСОБА_5 , які є сусідами і до моменту події були раніше знайомі, а доводи ОСОБА_1 наявними в матеріалах справи доказами не спростовуються взагалі.

Також інспектором взагалі на місці події проігноровані повідомлені ОСОБА_1 свідки.

У суду відсутні однозначні та беззаперечні докази для висновку про неспроможність доводів ОСОБА_1 і спроможність лише доводів водія мотоциклу.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За таких обставин вважаю за необхідне звільнити водія ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити в зв`язку з недоведеністю беззаперечними правовими і допустимими доказами наявності в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 124, 247, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі № 754/14652/24 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно протоколу адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Скаргу або протест прокурора на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ: О. Грегуль