Справа № 551/559/24
Провадження №3/551/250/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2024 р. селище Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі судді Сиволапа Д.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Полтавській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 012583, складеного 17 квітня 2024 року старшим державним інспектором Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Полтавській області ОСОБА_2 , близько 19-30 год. 17 квітня 2024 року на ставку в с. Білаші Миргородського району Полтавської області ОСОБА_1 ловив рибу забороненим знаряддям лову сіткою лісковою з берега в забрід під час нересту, чим порушив пп. 1 п. 1 розділу 4 Правил любительського рибальства. При цьому виловив рибу: карась - 1 шт., окунь 3 шт., чим наніс збитки державі на суму 11067 грн., вага риби складає 1 кг.

В зв`язку з цим дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол за ч. 4 ст. 85 КУпАП.

В судове засіданні ОСОБА_1 не з`явився, направлену йому судову повістку не отримав. Судом до нього тричі було застосовано примусовий привід, якій жодного разу не був виконаний працівниками СПД № 1 ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в області. Останні два рази матеріали щодо неможливості виконання приводу взагалі не надходили до суду.

З огляду на вищевикладене, суд вичерпав всі засоби для забезпечення явки ОСОБА_1 до суду та з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Допитані в судовому засіданні 20 червня 2024 року поліцейські з реагування патрульної поліції Сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Коваленко А.В. та ОСОБА_3 вказали, що у вечірній час 17 квітня 2024 року приймали участь у спільному рейді з працівником рибоохорони під час проведення «операції «Нерест».

З цією метою вони на службовому поліцейському автомобілі об`їхали декілька ставків на території Шишацької територіальної громади та на березі ставку біля с. Білаші виявили гр. ОСОБА_1 , який ловить рибу за допомогою сітки з берега. Дана сітка мала довжину близько 4 метрів та висоту близько 1 метри та в ній перебувало декілька риб, яких саме видів вони не пам`ятають. В зв`язку з тим, що батареї наявних у них нагрудних портативних відеореєстраторів розрядилися, відео фіксація даної події ними не здійснювалась.

Разом з тим, фіксацію на власну відеокамеру здійснював працівник рибоохорони, який в подальшому також склав адміністративний матеріал на порушника.

Надаючи оцінку адміністративному матеріалу та поясненням допитаних свідків, суд виходив з наступного.

У графі 8 адміністративного протоколу, що має назву «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» мається запис: «Я ОСОБА_1 ловив рибу на ставку поблизу с. Білаші сіткою лісковою з берега в заброд під час нересту. Виловив таку рибу щука 1 шт, окунь 2 шт Претензій до рибоохоронни не маю. Прошу розглянути суд без моєї участі».

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 є достатньо відомою для нього особою, яка веде асоціальний спосіб життя, неодноразово притягувався судом до адміністративної та кримінальної відповідальності, неодноразово був потерпілим у кримінальних справах. Тому в наявності суду мається достатня кількість вільних зразків почерку та підписів ОСОБА_1 на відповідних судових документах (розписки про ознайомлення з правами та обов`язками, про отримання копій судових рішень, заяви про закриття кримінальних проваджень тощо).

При поверховому порівнянні наявних у суду зразків із даними адміністративного протоколу, навіть без застосування спеціальних знань можна констатувати, що почерк і підписи у протоколі мають суттєві розбіжностями із почерком та підписами ОСОБА_1 у відповідних документах, оформлених ним у суді.

Крім цього суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , має вкрай низьку культури письма, зокрема допускає значні граматичні помилки, пропускає літери у словах та спотворює їх закінчення. Разом з тим, пояснення від його імені у протоколі явно виконано на значно вищому граматичному та лексичному рівні.

За таких обставин, суд вважає, що підписи та пояснення від імені ОСОБА_1 у адміністративному протоколі виконані іншою особою, внаслідок чого протокол є очевидно недопустимим доказом з ознаками фальсифікації.

На користь даного висновку суду свідчить і той факт, що ОСОБА_1 є мешканцем с. Великий Перевіз Шишацької ТГ яке знаходиться на відстані щонайменше 28,5 км. (автомобільними дорогами) від місяці де він нібито ловив рибу (с. Білаші Шишацької ТШ). Отже видається достатньо сумнівним, що ОСОБА_1 , який не має у власності транспортних засобів, ловив рибу на такому значному віддалені від місця свого проживання, незважаючи на те, що декілька значно перспективніших для лову риби водойм знаходяться на багато меншій відстані від місця його проживання.

На висновки суду також впливає той факт, що у аналогічній справі під номером № 551/557/24, яка розглядалась 20 червня 2024 року тим самим суддею за адміністративним матеріалом, складеним в тому самому місці, тією ж посадовою особою рибоохорони, особа яка притягується до відповідальності ОСОБА_4 заявив суду про свою непричетність до лову риби, заперечив підписання адміністративного протоколу та вказав, що став жертвою провокації з боку працівників поліції, які інсценували ту обставину, що він ловив рибу. Також ОСОБА_4 пояснив, що на місці події на ставку в с. Білаші в аналогічному з ним статусі був присутній ще один чоловік із села Великий Перевіз, якого поліцейські також привезли на берег ставку на своєму службовому автомобілі та після цього складали щодо нього якісь матеріали (копія відповідної постанови додається).

Суд звертає увагу також на явні суперечності та логічні прогалини у поясненнях допитаних судом поліцейських.

Так, у своїх поясненням працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зазначили, що ОСОБА_1 стоячи на березі дістав з води сітку якою ловив рибу, що мала довжину близько 4 метрів та висоту близько 1 метри. Однак вони не змогли пояснити суду, яким чином останній здійснював вилов риби сіткою з берега, пославшись на те, що вони не мають рибацького досвіду.

При цьому розмір вказаної обома працівниками поліції сітки, нібито наявної у ОСОБА_1 (4 на 1 метри) значно відрізняються від розмірів сітки, яка згідно протоколу була вилучена у нього та в подальшому передана на зберігання на склад за описом-оцінкою та приймальним актом № 105.

Так, згідно даних документів сітка має розмірі 50 метрів у довжину та 1,5 метри у висоту, вічко 36мм, що ставить під сумнів в цілому правдивість наданих поліцейськими пояснень.

Суд звертає увагу на тому, що відповідно до п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до п.1 Розділу VII даної Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються:

1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу;

2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

З метою з`ясування обставин справи судом вбули витребувані з СПД № 1 ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП відеозаписи з нагрудних реєстраторів працівників поліції за період часу з 19-20 до 20-20 год. 17 квітня 2024 року. Однак на запит суду 11.06.2024 з даного органу поліції надійшла відповідь про те, що проведення відеофіксації здійснювалось інспектором рибоохорони. Відеофіксація поліцейськими не проводилась в зв`язку з розрядженням батареї бодікамери.

В судовому засіданні поліцейські ОСОБА_5 та ОСОБА_3 пояснили, що батареї обох наявних у них відеореєстраторів розрядилися під час несення служба, а отже відеозйомка на ставку в с. Білаші ними не проводилось.

У суду викликає значний сумнів твердження про одночасне розрядження батарей портативних реєстраторів відразу у обох поліцейських. Даний сумнів суд також трактує на користь особи, яка притягується до відповідальності та вважає, що поліцейські грубо проігнорували вищевказані вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Надаючи правову оцінку встановленим ним обставин, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції окремих правопорушень, передбачених КУпАП та вказував, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

З огляду на суворість санкції ч.4 ст. 85 КУпАП, яка передбачає застосування до правопорушників штрафу у розмірі 680 грн. з конфіскацією знарядь та засобів вчинення та покладання обов`язку відшкодувати чималу майнову шкоду рибному господарству, на дані правопорушення неодмінно повинен застосовуватись кримінальний аспект в розумінні Конвенції.

Практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

У відповідності до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини 2 статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Тобто стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суд вважає, що в його розпорядження не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому правопорушення та тлумачить всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 на користь останнього.

За таких обставин, суд вважає недоведеним наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.4 ст. 85 КУпАП та приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Разом з тим, виконуючи передбачений ст. 6 КУпАП обов`язок запобігання адміністративним правопорушенням, суд вважає необхідним вжити заходів реагування на можливий факт фальсифікації адміністративного матеріалу, направивши із відповідним процесуальним документом копії необхідних матеріалів до органу, уповноваженого надавати правову оцінку діям працівників територіальних органів рибоохорони та Національної поліції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 85, 247, 251283-285, 287 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП.

Вжити заходів реагування на факт можливої фальсифікації адміністративного матеріалу шляхом винесення окремого процесуального документа та його направлення за належністю.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Шишацького районного суду

Полтавської області Д.С.Сиволап