Справи № 333/8453/24
№ 333/8456/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 листопада 2024 р. м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Ковальова Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючою медичною сестрою в КНП МЛЕШМД ЗОР, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

22.08.2024 року о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo Matiz, д/н НОМЕР_1 , знаходячись в місті Запоріжжя, вул. Новокузнецька, в районі опори №119, під час руху не надала перевагу в русі пішоходу ОСОБА_2 , яка рухалась нерегульованим пішохідним переходом та скоїла на неї наїзд. Внаслідок чого пішохід ОСОБА_2 отримала незначні тілесні ушкодження, завдані матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України (далі-ПДР України) та тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, 22.08.2024 року о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo Matiz, д/н НОМЕР_1 , знаходячись в місті Запоріжжя, вул. Новокузнецька, в районі опори №119, допустила здійснення дорожньо-транспортної пригоди та з місця події зникла. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.10 «а» ПДР України та тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнала, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП не визнала. Пояснила, що того ранку вона їхала на роботу, під час руху в районі зупинки громадського транспорту «на вимогу», яка розміщена в районі опори №119, вона звернула свою увагу на маршрутний мікроавтобус «Мереседес Спринтер», який розміщувався біля правого бордюрного каменя напроти зупинкового комплексу. Фактично перед вказаною зупинкою було організовано нерегульований пішохідний перехід, який позначався відповідним дорожніми знаками та розміткою «зебра», яка була достатньо сильно стерта. Продовжуючи свій рух, наближаючись до переходу, вона знизила швидкість та помітила жінку пішохода, яка почала перетинати проїзну частини вул. Новокузнецької, рухаючись зліва направо за ходом руху ОСОБА_1 , в швидкісному темпі, по діагоналі до проїзної частини зміщуючись від її авто. Фактично пішохід вийшла на нерегульований пішохідний перехід, однак здійснюючи перетин дороги, залишивши місце переходу «зебра». В цей час ОСОБА_1 на авто рухалась ближче центру дороги. Як тільки ОСОБА_1 побачила пішохода, яка прямувала до смуги її руху, то одразу застосувала заходи екстреного гальмування та повністю зупинилась. Пішохід в цей час перечепилась та впала в безпосередній близькості (приблизно 2 метри) від передньої частині кузова її транспортного засобу. Самого контакту автомобілю з пішоходом не було. Після зупинки ОСОБА_1 вийшла з машини та підійшла до жінки пішохода, допомогла їй піднятися на ноги та перевела її до зупиночного комплексу. З приводу події у пішохода претензій до неї не було, про виклик швидкої або поліції мови пішохід не виказала потреби. Переконавшись, що з пішоходом усе гаразд, вона поїхала на роботу. Через деякий час їй зателефонували з поліції та попросили повернутися на місце дорожньо-транспортної пригоди за участі пішохода. Після чого, ОСОБА_1 самостійно та добровільно повернулась на місце події та відносно неї склали протокол. Також зазначила, що в якості компенсації за те, що поїхала, вона сплатила потерпілій 28000 грн.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що того дня вона йшла на пішохідному переході, побачила маршрутне таксі та пішла до нього, трохи скосивши шлях, при цьому до проїзної частини вона стала повернута спиною. Не доходячи до краю дороги, вона почула звук гальмів та відчула удар ззаду, впала на ліву сторону. Можливо, втратила свідомість, оскільки пам`ятає, що її вже піднімали хлопець з дівчиною. Саму ОСОБА_1 не бачила, можливо, вона теж піднімала її ззаду. Вказала, що після цієї події знаходилась на стаціонарному лікуванні, ОСОБА_1 відшкодувала їй шкоду у розмірі 28 тис. грн.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка за клопотанням ОСОБА_1 , ОСОБА_3 вказала, що того ранку вона їхала на роботу з ОСОБА_1 в одному авто. Проїхавши кільце, ОСОБА_1 продовжувала рух, дорога була порожня, раптом вибігла жінка, мабуть поспішаючи до маршрутки, та впала перед автомобілем десь на відстані одного метру. Зазначила, що ОСОБА_1 не порушувала правил ПДР, пішохід сама зненацька вилетіла на дорогу, заздалегідь вона не бачила її, все відбулось дуже швидко, проте самого удару вона не відчула, лише звук різкого гальмування.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, яка клопотала про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_1 , потерпілу, свідка, дослідивши матеріали справи та встановивши її обставини, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ст. 122-4 КУпАП, її вина повністю підтверджується наступними доказами у сукупності, які спростовують доводи ОСОБА_1 , а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №985637 від 23.08.2024 року; протоколом огляду місця ДТП від 22.08.2024, схемою до протоколу огляду місця ДТП від 22.08.2024; консультаційним висновком спеціаліста від 22.08.2024, з якого вбачається, що при проведенні огляду у ОСОБА_2 були виявлені тілесні ушкодження: струс головного мозку, гематома лівої лобної ділянки; консультативним висновком лікаря-травмотолога від 22.08.2024, з якого вбачається, що при проведенні огляду ОСОБА_2 встановлено діагноз забій м`яких тканин обох колінних суглобів, садно лівого колінного суглобу, зі слів пацієнта трвма отримана в результаті ДЖТП (пішохід), була збита автомобілем); письмовими поясненнями ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до п. п. 2.10 «а» ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Також, у діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

При цьому вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй правопорушень повністю підтверджується сукупністю досліджених доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості. Протокол, схема, пояснення потерпілої, медичні документи узгоджуються між собою, всі ці докази логічно доповнюють один одного та не суперечать один одному, суд вважає, що вони є правдивими, об`єктивними і підстав для недовіри до них немає.

Доводи ОСОБА_1 суд знаходить необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевказаними доказами.

Більш того, та обставина, що ОСОБА_1 , як нею заявлено в судовому засіданні та підтверджується показаннями потерпілої, сплатила ОСОБА_2 28000 грн. в якості компенсації, як нею зазначено, за те, що поїхала, не впевнившись, що потерпіла не потребує допомоги, беззаперечно вказує, що ОСОБА_1 чудово усвідомлювала свою причетність до ДТП. ЇЇ позиція в судовому засіданні судом розцінюється як намагання уникнути адміністративної відповідальності та відсутність розкаяння та адекватної оцінки своїм діям.

Що стосується показань свідка ОСОБА_3 , суд критично їх сприймає з огляду на наступне. Так, її показання, що потерпіла впала перед автомобілем десь на відстані одного метру від автомобіля в сукупності з тим, що свідок не може сказати яка ж довжина капоту автомобіля, в якому вони їхали навіть приблизно, той факт,що свідок не є водієм, є колегою ОСОБА_1 вказують на наявність обґрунтованих сумнівів у суду при оцінки об`єктивності, спроможності та правдивості її показань.

Крім того, відповідно до п.п. 1.1., 1.3.,1.5. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (див. рішення у справі «ОГаллоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007), особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, згідно ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила декілька адміністративних правопорушень, справи за якими одночасно розглядаються одним й тим самим органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції статті, встановленої за більш суворе порушення з числа скоєних. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність об`єднання в одне провадження справ про адміністративні правопорушення № 333/8453/24 (3/333/3341/24), № 333/8456/24 (3/333/3343/24) в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру 333/8453/24 (3/333/3341/24) та розглядати вказані справи одночасно.

При визначенні виду й міри адміністративного стягнення, згідно ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, те, що ОСОБА_1 допущено грубе порушення Правил дорожнього руху та його наслідки, в тому числі заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , особу правопорушника, її відношення до скоєного, яке, як вбачається, полягає у невизнанні вини у скоєному.

Таким чином, враховуючи наведене, приходжу до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції статті, встановленої за більш суворе порушення з числа скоєних, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Таке адміністративне стягнення, на переконання суду, є справедливим, співмірним із скоєним правопорушенням та сприятиме вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з правопорушниці також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 1224, 124, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя ,

п о с т а н о в и л а :

Об`єднати в одне провадження адміністративну справу № 333/8453/24 (3/333/3341/24) відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП та адміністративну справу № 333/8456/24 (3/333/3343/24) відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру № 333/8453/24 (3/333/3341/24).

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605/ шістсот п`ять/ гривень 60 копійок.

Платіжні реквізити для перерахування судового збору:

Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Номер рахунку (IBAN): UA0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.В. Ковальова