Провадження № 33/812/500/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Носіковим І.М.,

без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кустова Вадима Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Кустова В.В. на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

У С Т А Н О В И В:

Постановою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

30 вересня 2024 року захисник ОСОБА_1 адвокат Кустов В.В. подав апеляційну скаргу на постанову суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відеозаписом з нагрудної камери поліцейського не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом; перший фрагмент відеозапису, на якому на думку суду зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку, містить час відеозйомки, який не відповідає дійсності; протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на технічний засіб, яким було зроблено відеозапис руху транспортного засобу та його зупинки; відеозапис не містить доказів дотримання працівником поліції вимог пункту 8.9 ПДР щодо способу подання сигналу про необхідність зупинки транспортного засобу та доказів його зупинки саме на вимогу працівника поліції; відеозапис свідчить про зупинку транспортного засобу з підстав відсутності у ньому бамперу та бризговиків, проте матеріали справи не містять доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за це правопорушення; відеозапис не є допустимим доказом, оскільки поданий не в оригіналі та не містить цифрового підпису автора чи особи, уповноваженої на виготовлення копії; форма протоколу не відповідає вимогам законодавства; судом не встановлено фактичного часу вчинення адміністративного правопорушення, оскільки у протоколі зазначено, що він складений о 19 год 11 хв 01 сек, тоді як доданий до протоколу відеозапис містить два фрагменти, перший розпочато о 18 год 45 хв 03 сек та закінчено о 19 год 15 хв 03 сек, другий о20 год 17 хв 50 сек та закінчено о 20 год 18 хв 10 сек, отже відеозапис зазнав зовнішнього втручання внаслідок чого до нього внесено неправдиві та суперечливі дані про час відео зйомки; згідно інструкції № 1026 працівник поліції повинен використовувати портативний відео реєстратор, а не нагрудну камеру, як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, отже використано технічний засіб не передбачений інструкцією; час направлення водія на огляд не відповідає часу зупинки транспортного засобу та часу складання протоколу, оскільки у ньому зазначено 14 год; протокол про адміністративне правопорушення та постанова суду містять суперечливі дані щодо номеру транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 ; працівники поліції не направляли ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, а лише запитали чи він буде проходити такий огляд у встановленому законом порядку. Отже висновки суду першої інстанції ґрунтуються на суперечливих доказах, які не можуть бути переконливими для встановлення вини ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних правил утворюють склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена частиною першою статті 130 КУпАП та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Відповідно до пунктів 1-7 розділу ІІ Інструкції № 1452 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

При цьому поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

З протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1 № 115637 вбачається, що він складений 21 серпня 2024 року відносно водія ОСОБА_1 , який о 18 год 40 хв 21 серпня 2024 року, рухаючись по вул. Миколи Хвильового в районі буд № 26 в м. Миколаєві, керував транспортним засобом ВАЗ 2103, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер та у медичному закладі на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння, як різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей.

З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що по автодорозі попереду патрульного автомобіля рухається транспортний засіб ВАЗ 2103 зеленого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Після зупинки транспортного засобу вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на водійському сидінні авто та пред`являє працівникам поліції свої документи. Вийшовши з авто водій почав пояснювати працівникам поліції чому у нього відсутній задній бампер. На запитання поліцейських відповів, що спиртних напоїв не вживав. Пізніше на повідомлення працівників поліції про те, що зараз привезуть алкотестер Драгер для проходження огляду, ОСОБА_1 зазначив «не треба його привозити, я знаю що я пив пиво, тому оформляйте тай і все». На запитання працівника поліції чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі, ОСОБА_1 відповів відмовою. На повідомлення поліцейського, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відповів «Я согласен». Для складання протоколу ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції свої паспортні дані та йому були роз`яснені права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 без зауважень.

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота. Також у направленні зазначено, що воно оформлене о 14 год.

Дослідивши наявні у справі докази, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність суперечливої інформації щодо часу виявлення адміністративного правопорушення, часу оформлення направлення на проходження огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Проте, суд вважає що ці недоліки не є такими, що спростовують винуватість дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Порушення формальностей, на які звертає увагу захисник, які регулюють порядок складання процесуальних документів чи окремих процесуальних дій, жодним чином не зачіпають прав і свобод особи та мають оцінюватися, виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті порушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

Верховний Суд (постанова від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18) зазначав, що норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим.

Натомість, закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Суд в цій справі вважає за необхідне дотриматися підходу, сформованого ВС, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та/або заперечити цю інформацію.

Тим самим, названі доводи захисника не є слушними, оскільки вони не доводіть істотних фундаментальних порушень прав і свобод ОСОБА_1 та не спростовують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

З огляду на досліджені докази та наведені норми права, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не зазначено мотивів, з яких він не прийняв зазначених у письмових поясненнях доводів, є безпідставним оскільки постанова суду містить обґрунтування відносно кожного зазначеного захисником твердження щодо невинуватості його підзахисного ОСОБА_1 .

Практика судів вищої ланки, на яку посилається захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Кустова А.В. не приймається судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки постановлена у справах за позовами громадян до суб`єктів владних повноважень у порядку Кодексу адміністративного судочинства. Для розгляду протоколів про адміністративне правопорушення зазначена практика значення не має, оскільки дії працівників поліції в межах розгляду протоколу не оцінюються, та неправомірність цих дій не встановлюється. Інформації про оскарження ОСОБА_1 дій працівників поліції матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Посилання апелянта на неналежну форму протоколу про адміністративне правопорушення є неспроможним, оскільки вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853.

У протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, та прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу убачається, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також суд враховує, що з липня 2024 року Національною поліцією України ініційовано ведення електронного документування адміністративних правопорушень. Електронний протокол роздруковується на спеціальному пристрої та має однакову юридичну силу з паперовим протоколом.

З огляду на викладене вище апеляційний суд вважає, що обставини справи, встановлені на підставі наявних доказів, забезпечують такий рівень доказування, який не залишає розумних сумнівів у доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто - порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, та як наслідок - наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кустова Вадима Васильовича, залишити без задоволення.

Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О. Тищук