Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/1459/24
Єдиний унікальний №733/2205/24
Постанова

Іменем України

21 жовтня 2024 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 (м.Ічня) Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , відомості ІПН відсутні,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

Згідно протоколу, 24 вересня 2024 року о 20-20 год ОСОБА_1 на вул. Міліонній в с. Монастирище Прилуцького району Чернігівської області керував автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Адвокат Лишко В.А. у судове засідання також не з`явився, надавши письмові пояснення, згідно яких просив закрити провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, посилаючись на те, що огляд ОСОБА_1 в лікарні на стан сп`яніння було проведено з порушенням вимог п. 8 ч. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, оскільки ОСОБА_1 був доставлений до лікарні у зв`язку з отриманими травмами під час ДТП, тому проведення огляду на стан сп`яніння відповідно до вказаної вище Інструкції повинне було бути проведено у закладі охорони здоров`я. Як убачається з відеозапису ОСОБА_1 спочатку відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, який йому пропонували працівники поліції, однак далі видно як він пройшов такий огляд працівником лікарні. Таким чином об`єктивна сторона правопорушення, яка реалізується у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння не підтверджується фактичним обставинами.

За таких умов суд визнав можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.

У підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, органом поліції наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 136188 від 24.09.2024 року, довідку ВП № 2 (м.Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, довідку ВП № 2 (м.Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про належність автомобіля ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , довідку КНП «Ічнянська міська лікарня» від 26.09.2024 року про те, що ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КНП «Ічнянська міська лікарня» з 24.09.2024 року по теперішній час. Діагноз: Відкритий над виростковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків. Алкогольне сп`яніння. Апарат «Алконт» 2,792 проміле, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.09.2024 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та відеозапис.

Досліджуючи вказані докази на предмет їх належності, допустимості та взаємозв`язку, суд враховує наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 136188, 24 вересня 2024 року о 20-20 год ОСОБА_1 на вул. Міліонній в с. Монастирище Прилуцького району Чернігівської області керував автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

Як убачається з відеозапису, в лікарні працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився.

Останній знаходився у лікарні, так як був туди доставлений з приводу отриманих травм внаслідок вчиненого ним ДТП.

Згодом огляд на стан сп`яніння був проведений працівником закладу охорони за допомогою пристрою «Алконт», результати якого показали 2,792 проміле.

26 вересня 2024 року КНП «Ічнянська міська лікарня» Ічнянської міської ради була складена довідка про те, що ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КНП «Ічнянська міська лікарня» з 24.09.2024 року по теперішній час. Діагноз: Відкритий над виростковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків. Алкогольне сп`яніння. Апарат «Алконт» 2,792 проміле.

Висновок про результати обстеження ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відсутній.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто докази мають бути спрямованими саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Відповідно до п. 8 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (Далі-Інструкція) у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Пунктами 16-22 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5). Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З викладеного вище убачається, що внаслідок отриманих ОСОБА_1 травм після ДТП огляд на стан сп`яніння останнього повинен був проведений у лікарні працівником закладу охорони, а не працівником поліції.

Протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 був складений за порушення ним п. 2.5 ПДР у зв`язку з відмовою пройти огляд на стан сп`яніння, який фактично в лікарні був проведений працівником, що підтверджується відеозаписом.

За таких обставин, на ОСОБА_1 працівники поліції повинні були скласти протокол за порушення ним пункту 2.9 а ПДР, а не пункту 2.5 ПДР.

Таким чином об`єктивна сторона правопорушення, яка реалізується у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння не підтверджується фактичним обставинами, які були перевірені судом.

Суд констатує, що огляд ОСОБА_1 в лікарні на стан сп`яніння було проведено з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, результати якого є недійсними.

Крім того, суд враховує наступне.

Диспозиція ст. 130 ч. 1 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших НПА чи підзаконних НПА, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, що кореспондується з вимогами ПДР.

Разом з тим, суд позбавлений права самостійно змінювати кваліфікацію вчиненого чи змінювати фабулу викладеного правопорушення, що узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) згідно яких у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні КСУ у своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Крім того, порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 136188 від 24.09.2024 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Таким чином, оцінюючи вказаний доказ з огляду на вимоги ст. 252 КУпАП, суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 136188 від 24.09.2024 року складений без дотримання вимог процесуального закону, що тягне за собою визнання цього доказу недопустимим.

Враховуючи встановлені під час розгляду обставини і судову практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, зокрема п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною вище статтею.

Керуючись п. 1 ст. 247, п. 3 ст. 284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М. Овчарик