КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/6753/24 Головуючий в суді І інстанції:Первушина О.С.
Провадження № 33/824/5417/2024 Головуючий в суді ІІ інстанції: Сушко Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Вознюка В`ячеслава Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 728251 від 11 березня 2024 року - 11 березня 2024 року о 00 год. 43 хв. в м. Києві по вул. Велика Васильківська 52, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» ARHK-0565, тест № 3150, результат позитивний - 1,83‰, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп..

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 16 жовтня 2024 року адвокат Вознюк В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та провадження у справі закрити за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення всупереч вимогам законодавства не зазначено, які саме ознаки сп`яніння були виявлені в ОСОБА_1 ..

Крім того, захисник ОСОБА_1 - адвокат Вознюк В.А. вказує, що з матеріалів справи не вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, здійснили тимчасове затримання транспортного засобу.

Також доводи апеляційної скарги захисник обгрунтовує тим, що доданий до протоколу відеозапис змінювався або коригувався, а тому існують сумніви в автентичності оригіналу, у зв`язку із чим, доданий до протоколу відеозапис потрібно вважати неналежним та недопустимим доказом по справі.

Адвокат Вознюк В.А. та Джеря В.В. у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах адміністративної справи доказах.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9а ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 728251 від 11 березня 2024 року, з якого вбачається, що 11 березня 2024 року о 00 год. 43 хв. в м. Києві по вул. Велика Васильківська 52, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» ARHK-0565, тест № 3150, результат позитивний - 1,83‰, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- у результаті тестування на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 11.03.2024 року о 01 год. 11 хв. проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest 6820, прилад №ARHK-0565, тест № 3150, результат тестування - 1,83‰ (а.с. 2-3);

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд проведено у зв`язку з виявленням ознак: запах алкоголю з порожнини рота за допомогою Alcotest 6820, прилад №ARHK-0565, результат огляду на стан сп`яніння - 1,83‰ позитивний (а.с. 4);

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.03.2024 року (а.с. 5);

- у рапорті поліцейських ППОП №1 ГУНП у м. Києві, старшого сержанта поліції Андрія Пирогова, старшого сержанта Миколи Тютюнника, рядового поліції Владислава Ведмедя, із якого вбачається, що 11.03.2024 року, працюючи у Голосіївському районі м. Києва, о 00:45 год. (приблизно), патрулюючи вул. Велику Васильківську 47, ними був зупинений автомобіль «Фольцваген Пасат» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в комендантську годину. За кермом даного автомобіля знаходився громадянин ОСОБА_1 , під час спілкування з яким були помічені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка мова та запах алкоголю з ротової порожнини, тому на місце події було викликано Рубін 103 для подальшого розбору. Фізична сила, спеціальні засоби не застосовувались. Грошові кошти, цінні речі не вилучались. Подія фіксувалась на нагрудну боді камеру № 00918, 00673, 00492 (а.с. 6).

- даними відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у транспортному засобі за кермом водія на проїжджій частині із увімкненим сигналом аварійної зупинки, після спілкування з яким поліцейськими були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що водій висловив згоду та та пройшов даний огляд за допомогою спецільного технічого засобу, який показав наявність у ОСОБА_1 алкоголю з результатом 1,83‰, з чим ОСОБА_1 погодився без будь-якого примусу та тиску, відтак працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 9).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала та правопорушником - ОСОБА_1 .. Будь-які пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення у протоколі відсутні.

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції наданим відеозаписом, на якому відображені події, які відбувалися 11 березня 2024 року за участю ОСОБА_1 ..

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення всупереч вимогам законодавства не зазначено, які саме ознаки сп`яніння були виявлені в ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції відхиляє як формальні, оскільки ознаки алкогольного сп`яніння зазначені у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, згода з яким підтверджена підписом ОСОБА_1 та який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 728251 від 11 березня 2024 року.

При цьому, у рапорті поліцейських ППОП №1 ГУНП у м. Києві, старшого сержанта поліції Андрія Пирогова, старшого сержанта Миколи Тютюнника, рядового поліції Владислава Ведмедя також вказані ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 : нечітка мова та запах алкоголю з порожнини рота.

Крім того, як вбачається із наданого поліцейськими відеозапису із нагрудної камери, останні повідомили особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, на що ОСОБА_1 без будь-якого примусу висловив згоду. До того ж, на запитання патрульного поліції щодо того, чи вживав водій спиртні напої, ОСОБА_1 відповів, що вживав в денний час доби.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги такі доводи апеляційної скарги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти припущення поліцейського про наявність у особи такого стану, яке грунтуються на порівнянні фізичного стану та поведінки особи і із станом та поведінкою які визначені нормативними документами і указують на наявність такого стану. У будь-якому випадку висновок поліцейського про наявність у особи ознак сп`яніння містить суб`єктивний характер.

Що стосується доводів захисника про те, що з матеріалів справи не вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, здійснили тимчасове затримання транспортного засобу, то вказані обставини не є тими істотними порушеннями вимог закону, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зважаючи, що про наявність в його діях ознак даного правопорушення вказує сукупність вище наведених доказів.

Разом з цим, як вбачається з відеозапису нагрудної камери патрульного поліції, ОСОБА_1 було повідомлено про заборону керувати транспортним засобом та прохання заглушити мотор та залишити автомобіль на місці його зупинки.

Доводи апеляційної скарги адвоката Вознюка В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 про те, що доданий до протоколу відеозапис змінювався або коригувався, а тому існують сумніви в автентичності оригіналу, у зв`язку із чим, доданий до протоколу відеозапис потрібно вважати неналежним та недопустимим доказом по справі, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки скерований до суду відеоматеріал стосується саме обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка фіксує перебіг подій за участі ОСОБА_1 , а саме підтвердження ним факту керування автомобілем, підтвердження факту вживання алкогольних напоїв протягом останньої доби, згодою на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та згодою із результатами такого огляду без жодного тиску та примусу.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що долучені відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивним доказом, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, який забезпечує можливість наочно впевнитись в обставинах справи, а тому є належним та допустимим.

При цьому, ОСОБА_1 жодним чином не заперечував щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв.

Разом з тим, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, однак свою незгоду із викладеними у ньому відомостями не зазначив.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Вознюка В`ячеслава Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Вознюка В`ячеслава Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «25» листопада 2024 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко