Справа № 529/258/24
Провадження № 3/529/144/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року суддя Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є., з участю секретаря - Звягольської В.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Нагайника М.Г., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з СПД № 2 Полтавського РУП ВП №2 ГУНП в Полтавській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, який протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

24.03.2024 о 08 год. 33 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Калиновій в с-щі Диканька Полтавського району Полтавської області керував транспортним засобом Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат огляду склав 0,28 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, вказавши, що він того дня був тверезим та підвозив знайомого в с-щі Диканька. Перед тим як керувати транспортним засобом ОСОБА_1 випив настоянку прополісу, яка на спиртовій основі. Зауважив що поліцейський ОСОБА_2 , який його зупинив упереджено до нього ставиться, оскільки напередодні його також зупиняв, говорив що чує від нього запах алкоголю, однак він тричі продував алкотестер і всі рази він показав негативний результат. Внаслідок вказаного ОСОБА_2 на нього розізлився та сказав йому, що все одно його зловить. 24.03.2024 він не вживав алкогольних напоїв тому без вагань погодився продути алкотестер, однак як такий показав позитивний результат був дуже здивованим. Хоча на такий результат могло вплинути те, що він за пів години до керування транспортним засобом, за призначенням лікаря, випив чайну ложку настоянки прополіса, яка містить спирт та яку він на той час пив три рази на день за призначенням лікаря.

ОСОБА_1 суду пояснив, що він бачив упереджене ставлення поліцейського до себе і тому вирішив спровокувати його на одержання хабаря, щоб в подальшому скомпроментувати його по службі, однак останній викликав слідчу, яка і розслідувала справу.

Також пояснив, що трубка, яка кріпиться до алкотестера була розпечатаною, а всі пояснення ним писані під диктовку, що казав ОСОБА_3 ..

Просив врахувати ту обставину, що він періодично здійснює благодійну допомогу для Збройних сил України на власному автомобілі доставляє військовим необхідну матеріальну допомогу, перевозить Диканських військовослужбовців з місця служби додому та назад. Безкоштовно ремонтує як службовий так і особистий транспорт Диканського військомату.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказав, що ОСОБА_1 знає як односельця. Останній привозив їжу своїм автомобілем до с. Синьківки військовому підрозділу, у якому проходить військову службу свідок, а також привозив маскувальні сітки. Також ОСОБА_1 його возив з лінії фронту в Диканьку.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_1 возив військовослужбовців на нуль своєю машиною, був під Вовчанськом, возив гуманітарну допомогу, допомагав з ремонтом автомобілів. Також ОСОБА_1 забирав його з госпіталя, який знаходиться у м. Черкаси та призов додому в с-ще Диканька.

Разом з тим свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не надали в судовому засіданні пояснень, які стосуються обставин справи, стосовно спростування або на підтвердження таких.

Представник ОСОБА_1 адвокат Нагайник М.Г. в судовому засіданні вказав наступне. Вважає, що вина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, дії працівника поліції були незаконні, а докази, які він надав не є належними і допустимими. Крім того працівники поліції безпричинно зупинили ОСОБА_1 , що в подальшому потягло і складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Маються розбіжності у написанні прізвища його клієнта в роздруківці алкотестеру, Акті та направленні, що наводить на висновок про складання таких відносно іншої особи. Також, в роздруківці з алкотестера не вказано до якого протоколу правопорушення відноситься ця роздруківка та маються виправлення у написанні прізвища Кузьміна та його дати народження.

Окрім цього вказує, що протокол про адміністративне правопорушення, освідування на стан сп`яніння його клієнта за допомогою алкотестера проводив поліцейський ОСОБА_2 , який і склав протокол про адмінправопорушення. Однак роздруківка з алкотестера складена та підписана зовсім іншим працівником поліції, а саме ОСОБА_6 .

Разом з тим захисник ОСОБА_7 зазначає, що працівником поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, зачитував вголос ОСОБА_1 які докази додаються до протоколу, однак не оголошує, що додається роздруківка з алкотестера. В самому протоколі, який мається на першому аркуші справи, у графі: «До протоколу додаються» роздруківка з алкотестера не зазначена. За таких обставин дана роздруківка з алкотестера також не є допустимим і належним доказом.

Крім того, відеозаписи, які маються на диску є копіями, не засвідчені електронним цифровим підписом та відео переривається на багато файлів, тобто не є безперервним. За таких обставин, на думку захисника, ці копії відеозаписів також не є допустимими і належними доказами вини ОСОБА_1 у даній справі.

Також просить врахувати ту обставину, що ОСОБА_1 періодично здійснює благодійну допомогу для Збройних Сил України, доставляє військовим необхідну матеріальну допомогу, перевозить військовослужбовців з місця служби додому і назад. Безкоштовно ремонтує як службовий так і особистий транспорт працівників Диканського відділення ТЦК СП. Також здійснює догляд на постійній основі за своєю хворою матір`ю.

З огляду на вказані обставини просить закрити адміністративну справу № 529/258/24 за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, заслухавши позицію захисника адвоката Нагайника М.Г. та дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Згідно з п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст.130 КУпАП передбачена, зокрема, адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступною сукупністю доказів:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 296984 від 24.03.2024, відповідно до якого водій ОСОБА_1 о 08 год. 30 хв. в с.Диканька по вул.Калинова керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- направленням особи на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння;

- результатами спеціального технічного засобу ALKOTEST 6810, згідно якого вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 24.03.2024 о 08:33 год. становив 0,28 проміле;

- відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної боді камери працівників поліції, де зафіксовано, що 24.03.2024 о 08 год 33 хв. автомобіль Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Працівниками поліції повідомлено ОСОБА_1 , що поступила інформація про те, що останній перебуває за кермом у стані алкогольного сп`яніння, тому йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або ж у медичному закладі, крім того роз`яснено, що він має право і відмовитись від проходження такого огляду. В подальшому ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу шляхом продуття алкотесту, результат якого становив 0,28 проміле у видихуваному останнім повітрі. ОСОБА_1 заперечень після отримання результату огляду не висловлював, при цьому не повідомляв працівникам поліції про те, що він вживав перед керуванням транспортного засобу лікарську настоянку прополісу.

Також з дослідженого відеозапису вбачається, що працівник поліції бере до рук запакований у плівку мундштук, розпаковує його та вставляє в газоаналізатор.

Тому доводи ОСОБА_1 про те, що мундштук був вже розпакований спростовуються переглянутим відеозаписом.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 та його адвоката Нагайника М.Г. про те, що працівники поліції незаконно зупинили транспортний засіб під його керуванням з наступних підстав.

Із відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що після зупинки працівник поліції повідомляє, що водія було зупинено, оскільки надійшло повідомлення про те, що він керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно із п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі , якщо є інформація, що свідчить про причетність водія транспортного засобу до вчинення адміністративного правопорушення.

Відтак, у поліцейських були обґрунтовані сумніви щодо того, що водій транспортного засобу Volkswagen може бути причетним до вчинення адміністративного правопорушення, а тому була підстава для його законної зупинки.

Щодо тверджень ОСОБА_1 та його адвоката Нагайникак М.Г. стосовно того, що працівниками поліції долучено диск з окремими відеозаписами в кількості 15 штук, а не одне безперервне відео, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях.

Долучений особою, яка складала протокол, технічний носій інформації з відеозаписами був виготовлений у зв`язку із необхідністю запису інформації, що має значення у провадженні про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді, у вигляді файлів.

Зі змісту відеофіксації вбачається, що запис поліцією було здійснено з використанням службового пристрою - боді-камери та відеореєстратора, в ході реалізації своїх службових повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

Окрім того, в протоколі наявне посилання на долучений до нього технічний носій інформації з відеозаписами. До того ж, вказане не є тією обставиною, що ставить під сумнів зафіксовані за допомогою засобів об`єктивного контролю обставини. Мотивованих та достатніх підстав, які би свідчили про недостовірність чи недопустимість змісту відеозаписів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Також, суд не погоджується з доводами, що не засвідчення наданих відеозаписів електронним цифровим підписом має наслідком визнання таких доказів недопустимими.

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

У постанові від 10.09.2020 у справі № 751/6069/19 Верховний Суд зазначив таке: «відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Разом з цим КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.

Доводи ОСОБА_1 про те, що на позитивний результат Драгера міг вплинути факт вживання ним настоянки на спирту в якості ліків, які йому призначив лікар, суд не приймає до уваги, оскільки згідно довідки сімейного лікаря ОСОБА_1 дійсно призначено лікування в тому числі і настоянка прополіса, яка містить спирт, проте дозування такої настоянки є 1 ч.л. тричі на день. Про те, що вживання даної настоянки могло вплинути на результат Драгера є припущенням ОСОБА_1 , належних доказів на підтвердження такого припущення матеріали справи не містять.

Крім того у випадку вживання таких ліків, ОСОБА_1 , будучи водієм, мав би усвідомлювати наслідки їх застосування. Вживання лікарських засобів на основі спирту, не звільняють особу від адміністративної відповідальності.

Щодо твердження захисника про наявність виправлень у написанні прізвища ОСОБА_1 у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленні на огляд водія транспортного засобу, а також у роздруківці результатів алкотесту і виправлення дати народження останнього не спростовують обставин щодо керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Особа ОСОБА_1 встановлена працівниками поліції в належний спосіб, отже відсутні підстави стверджувати, що акт огляду, направлення на огляд та роздруківка результату огляду складена щодо іншої особи, а не ОСОБА_1 .

Крім того, у згаданій вище роздруківці наявний підпис самої особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , заперечення належності йому такого підпису не заперечувалось в судовому засіданні.

Також суд відхиляє доводи адвоката Нагайника М.Г. щодо заповнення Направлення на огляд водія транспортного засобу, Акту на стан алкогольного сп`яніння та роздруківки результату огляду поліцейським ОСОБА_6 , а не працівником поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_8 .

Як вбачається зі змісту зазначених вище документів такі заповнені поліцейським РПП СПД №2 ВП №2 Полтавського РУП сержантом поліції Огієнком О.О., який здійснював патрулювання в екіпажі разом з ОСОБА_9 .

Жодних застережень, прямих вимог щодо складання згаданих вище документів лише уповноваженою особою, яка складає протокол про адміністративне правопорушення чинне законодавство не містить.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП суд не вбачає.

Вказані вище докази суд визнає належними, допустимими та достатніми для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не спростовують вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і враховуються судом як такі, що позитивно характеризують особу ОСОБА_1 .

Таким чином, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Враховуючи вище викладене, дані про особу, що притягується до адміністративної відповідальності, його винність у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується доказами по справі в їх сукупності, які не спростовані, та те, що вказане правопорушення є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, а також тяжкість ймовірних наслідків, тому приходжу до висновку про необхідність призначення йому адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до Закону України Про судовий збір з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Керуючись статтями 33, 280, 283 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя: Л.Є. Петренко