ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/331/24 Справа № 712/2101/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Бащенко С. М. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. за участі захисника Александрова Д.О. (в режимі відеоконференції) та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. на постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 14.05.2024 р., якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1

в м. Черкаси, громадянина України, має се-

редню освіту, не одружений, працює куха-

рем у ФОП, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 8.02.2024 р. о 23:40 год. в м. Черкаси на вул. Чіковані, 29, ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, р/номер НОМЕР_1 , (власник ОСОБА_2 ), з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, в медичному закладі охорони здоров`я або на місці зупинки автомобіля, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Александров Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адмінправопорушення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд виклав на свій розсуд фабулу протоколу, вийшов за межі фабули вказавши додатково: відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, в медичному закладі охорони здоров`я або на місці зупинки автомобіля. Тобто в провину ставиться відмова від огляду.

Наголошує, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, поліція його не зупиняла, пояснення він не писав та не згоден з їх змістом. Поліцейський не роз`яснив наслідків відмови та наголошував, що це право особи відмовитись, наголошував що це право, а не обов`язок. Поліцейські створили провокацію, але вона не могла бути підставою для складання протоколу. Суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а перепаркував його. Докази вини ОСОБА_1 у скоєнні адмінправопорушення відсутні.

Повторно наголошує, що фабула протоколу не містить складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а суд спрощено підійшов до розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді, захисника Александрова Д.О., який підтримав апеляцію, просив її задовольнити по викладених в ній доводам, додатково вказав, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, а тому суд не мав накладати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, правопорушника ОСОБА_1 , який погодився із захисником, підтримав апеляцію та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, при цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 2564-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що саме ОСОБА_1 8.02.2024 р. о 23:40 год. в м. Черкаси по вул. Чіковані, 29 керував автомобілем Volkswagen Passat, р/номер НОМЕР_1 , (власник ОСОБА_2 ) з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, в медичному закладі охорони здоров`я або на місці зупинки автомобіля відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінпра-вопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується: протоколом про адмінправопорушення серії ААД № 627500 від 9.02.2024 р.; направленням на медичний огляд водія; рапортом інспектора поліції; довідкою облікових даних; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, долученими до матеріалів справи.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проведення огляду водіїв на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Так, згідно п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адмінправопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який був досліджений в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій, зафіксовано факт паркування автомобіля Volkswagen Passat, р/номер НОМЕР_1 , на паркувальному майданчику, ще з рухомого автомобіля який котився, з місця водія вийшов ОСОБА_1 . Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 як водію автомобіля пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спецприладу «Драгер» або в медичному закладі, але ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, пояснюючи це тим, що огляд не має смислу. Також, зафіксовано пояснення ОСОБА_1 про факт вживання алкогольних напоїв. Крім того, на відеозапису зафіксовано що ОСОБА_1 стверджував про те, що інший водій передав йому право керування транспортним засобом, для того, щоб він його перепаркував.

На переконання апеляційного суду, вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці так і в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для то-го, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

Суд першої інстанції зауважив, що словосполучення в законі «Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…» охоплює повністю процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, тобто як фіксацію огляду так і фіксацію процедури відмови водія від огляду, на теперішній час працівники поліції проводять огляд на стан сп`яніння без свідків, а доказами має бути відеофіксація огляду або відмови від огляду. Обов`язок залучати свідків виникає лише у разі, якщо працівник поліції не має відеореєстратора чи іншого технічного засобу відеозапису, а тому суд відмовив у визнанні результату проходження медичного огляду на стан сп`яніння неналежним доказом та вірно встановив, що огляд проведений у відповід-ності до ст.266 КУпАП, зазначив, що працівниками поліції було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння і оцінив поведінку ОСОБА_1 як умисні, цілеспрямовані дії на ухилення від проходження медичного огляду, які не пов`язані з іншими обставинами, з чим погоджується і апеляційний суд.

Суд не встановив порушень при складанні протоколу про адмінправопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання протоколу, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103.

На відеозапису зафіксовано, як відносно водія ОСОБА_1 в 00:06 год. поліцей-ськими розглядалася справа за ст. 126 ч. 2 КУпАП, в результаті розгляду складено відповідну постанову відносно ОСОБА_1 за керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії та призначено штраф в розмірі 3400,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейський не роз`яснив наслідків відмови, наголошував, що це право особи відмовитись, а не обов`язок водія пройти огляд, поліцейські створили провокацію є необґрунтованими та спростовуються доданим до матеріалів відеозаписами.

Дослідивши матеріали справи про адмінправопорушення, суд першої інстанції встановив, що дії ОСОБА_1 містять усі обов`язкові кваліфікуючі ознаки для визнання його винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом (як зауважує ОСОБА_1 перепаркування автомобіля) та факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, з таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Проте, згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою, яка не отримувала посвідчення водія та не має права керування транспортними засобами, що підтверджено довідкою АП УПП в Черкаській обл. (а. пр. 7).

З огляду на ці обставини та приймаючи до уваги, що відмінність адмінправопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним, враховуючи позицію Верховного Суду України, викладену у абз. 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, що суди не вправі застосовувати стягнення у виді позбавлення права керувати транспортним засобом й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Тому, враховуючи ці обставини, згідно ст. ст. 23, 33 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу та змінити постанову суду першої інстанції.

Будь-які докази відсутності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції ймовірно допустив описку у вступній частині постанови, зазначивши «розглянувши матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП», хоча протокол про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допущена судом першої інстанції описка може бути усунута лише судом, який розглядав справу, хоча апеляційний суд зауважує, що, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо), тому зазначення у вступній частині постанови про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП замість вірного ч. 1 ст. 130 КУпАП зміст судового рішення не змінює, становище особи, яка притягається до адмінвідповідальності не погіршує.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 14.05.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частин постанови Соснівського райсуду м. Черкаси від 14.05.2024 р. стосовно ОСОБА_1 накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, в іншій частині постанову суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. задовольнити частково.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.