ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1735/24 Справа № 932/2932/24 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника - Сліса А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 23.03.2024 року о 23 год. 55 хв. водій ОСОБА_1 , у порушення п. 2.5 ПДР України, знаходячись на вул. Виконкомівській, б. 16А у м.Дніпро, керував автомобілем «Range Rover Sport», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, виражене тремтіння пальців рук. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування зазначає, що всупереч вимогам ч.2 ст.254 КУпАП та п. 20 Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 №1452/735, складення даного протоколу про адміністративне правопорушення відбулось через значний проміжок часу від дати нібито його вчинення 24.03.2024 року, без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в результаті чого йому не були роз`яснені його процесуальні права, передбачені Конституцією України та КУпАП. Крім того, наявний в матеріалах справи протокол серії ААД №741042 від 27.03.2024 року він не отримував та не розписувався у ньому, а жодних доказів, які б вказували, що цей протокол складався саме 24.03.2024 року відсутні.

Також вказує, що у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.03.2024 року не заповнено розділ "серія № протоколу про адміністративне правопорушення, складеного поліцейським", що додатково вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено саме 27.03.2024 року. Окрім того протокол, який міститься у матеріалах справи, за змістом та суттю відрізняється від того, який був складений 24.03.2024 року, тобто він був переписаний поліцейськими, що є порушенням п. 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376.

Водночас зазначає, що поліцейські його не зупиняли, сам автомобіль був припаркований уздовж узбіччя по вул. Виконкомівській, а у зв`язку з тим, що була пізня година, поліцейські підійшли до автомобіля, в якому він перебував, та безпідставно вимагали від нього документи.

При цьому зауважує, що з вечора 23.03.2024 року, приблизно з 20:30 до 21:00, він відвідав друзів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Також там перебували їх спільні друзі ОСОБА_4 разом зі своєю дружиною. У гостях він перебував приблизно до 23:20 години, після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 провели його до автомобілю, який був припаркований на узбіччі вул. Виконкомівська, з дотриманням правил паркування, де він став чекати свого водія.

Однак, з урахуванням того, що в ніч з 23 на 24 березня 2024 року в м. Дніпро була мінлива хмарність та невеликий дощ, він сів у автомобіль, завів його, щоб система кондиціювання працювала нормально і не розряджався акумулятор. При цьому, автомобіль не рухався, а був припаркований на узбіччі. Зазначені обставини можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , клопотання про виклик та допит яких подавалося ним до суду першої інстанції, втім суд безпідставно відмовив в їх допиті.

Таким чином апелянт вважає, що оскільки поліцейські його не зупиняли, ним не було порушено правила дорожнього руху, а поліцейські без правових підстав вимагали від нього документи та нафантазували/припустили, що він керував автомобілем, тому зібрані у справі докази є недопустимими, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанову від 15.03.2019 року (справа №686/11314/17), а також правовими позиціями Чернівецького апеляційного суду по справі №724/966/22, Вінницького апеляційного суду по справі №127/8234/21, Тернопільського апеляційного суду по справі №596/84/19, Кропивницького апеляційного суду по справі №405/5776/21.

Крім того наголошує, що всупереч положенням ч.ч.2,3 ст.266 КУпАП та п.п.6,7 Інструкції йому ніхто не пропонував пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Сліс А.С. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказував не відсутність належних доказів того, що ОСОБА_1 за встановлених судом обставин керував транспортним засобом, але не заперечував проти того, що його підзахисний дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вважав дії патрульних поліцейських незаконними.

До суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився,хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №741042 від 24.03.2024 року, рапорт поліцейського щодо обставин викладених у протоколі, направлення на огляд водія до КП "ДБКЛПД" ДОР та диск з відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №741042 від 24.03.2024 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 23.03.2024 року о 23 год. 55 хв. в м. Дніпро, Шевченківський район, вул. Виконкомівська, 16а, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Range Rover Sport» д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, виражене тремтіння пальців рук. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому в закладі охорони здоров`я КП "ДБКЛПД" ДОР відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено "Відмовився 472682". Крім того, зафіксовано, що документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не отримував "відмовився 472682". Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце та час розгляду справи, однак від підпису та отримання копії даного протоколу останній відмовився.

Згідно рапорту інспектора взводу №2 роти №2 бат №2 УПП в Дніпропетровській області Савченка В. від 23.03.2024 року (а.с.3), вбачається, що 23.03.2024 року під час несення служби у складі екіпажу 251 сумісно з ком. роти 2 батальйону 3 Зеленським А.В. та інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону Буша Д. близько 23:22 отримали на планшетний пристрій виклик, що за адресою: вул. Виконкомівська, 16, порушення ПДР, а саме нетверезий водій зараз за кермом авто «Range Rover Sport» д.н.з. НОМЕР_2 . Прибувши за вказаною адресою ними було виявлено авто Range Rover, н.з. НОМЕР_2 , яке рухалося по вул. Виконкомівська. Водія було встановлено, як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час спілкування з водієм у останнього були виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. Водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що він відмовився. На водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, відсторонено згідно ст.266 КУпАП та попереджено про наслідки за подальше керування. Авто передано тверезому водію ОСОБА_7 п/в НОМЕР_3.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.03.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 було виписано направлення до Комунального підприємства "Дніпропетровська багатопрофільна лікарня психіатричної допомоги" ДОР для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, однак від проходження огляду він відмовився (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис, який міститься у 1 файлі на одному DVD-R диску, долученому до матеріалів справи (обкладинка диска не пронумерована).

Так, з відеофайлу "export-pr70d" тривалістю 00:00:00 - 02:23:23, який містить поєднання трьох відеозаписів з нагрудних бодікамер поліцейських та фрагментарну перерву у часі фіксації подій, вбачається, що 24.03.2024 року о 00:03 годині працівники поліції перебувають біля автомобілю марки «Range Rover Sport» д.н.з. НОМЕР_2 , у якого ввімкнений мотор та за кермом перебуває ОСОБА_1 , який на вимогу поліцейського надав документи, які посвідчують його особу та почав говорити "Більше такого не повториться, не треба цього робити, він наоборот сказав виїхати сюди і ми виїхали". Потім один з поліцейських сфотографував дані водія, а інший попрохав заглушити мотор автомобіля. В ході подальшої розмови ОСОБА_1 почав говорити, що він вийшов, сів в авто та чекає свого водія, після чого один з поліцейських повідомив йому, що згідно чинного законодавства у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, на що останній відповів, що він не водій, а чекає свого водія. Далі поліцейський повідомив, що факт руху керування ним транспортним засобом був, на що ОСОБА_1 відповів, що "Так", а потім поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою апарату Драгер, або проїхати до медичного закладу для здачі відповідних аналізів, або відмовитися. Після чого, на прохання ОСОБА_1 , поліцейськими надано останньому 15 хвилин для здійснення телефонних дзвінків та відеозапис переривається.

Через 20 хвилин відеозапис було відновлено та поліцейським водію ОСОБА_1 , який вже перебував на передньому пасажирському сидінні, два рази знову було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, в лікарні, або відмовитися від проходження огляду та повідомлено, якщо він і надалі не буде відповідати, то це буде розцінено, як відмова від проходження огляду. На вказане ОСОБА_1 зачинив вікно транспортного засобу та із салону автомобіля почав знімати поліцейських на камеру власного мобільного телефону. Після чого працівником патрульної поліції повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Подальшою відеозйомкою зафіксовано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, після завершення якої поліцейський намагався ознайомити ОСОБА_1 зі змістом складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, однак він постійно перебивав та вимагав від поліцейського надати йому докази керування ним транспортним засобом. На що поліцейським, на належному йому мобільному телефоні, показано ОСОБА_1 зафіксований факт руху автомобілю «Range Rover Sport» під його керуванням, а потім продовжено ознайомлювати його зі змістом складеного протоколу про адміністративне правопорушення, однак від підпису протоколу та отримання його копії останній відмовився.

Отже зазначені на вказаному відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а просто сидів в автомобілі чекав водія, що йому не пропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а також, що протокол про адміністративне правопорушення було складено не того-ж дня.

При цьому, апеляційний суд вважає, що хоча вказаний відеозапис і не містить руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , на що звертає увагу апелянт, але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисником під час апеляційного розгляду не оспорювався сам факт відмови апелянта від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише оспорюється наявність доказів керування ним транспортним засобом.

При цьому, як зазначив захисник, скарг на дії працівників патрульної поліції не подавалось, а отже й відсутні докази неправомірності дій співробітників поліції, на що посилався захисник під час апеляційного розгляду.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.

При цьому, посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення місцевих чи апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректним посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у постанові від 15.03.2019 року (справа №686/11314/17) щодо належності і допустимості відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюютьсяКодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у даній справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Водночас, апеляційний суд вважає, що наявні в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 741042 (а.с.1) виправлення в частині дати його складання не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки в матеріалах справи мається копія не отриманого ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №741042 (а.с.2), в якій датою складання протоколу про адміністративне правопорушення зазначено "24 березня 2024 року". Крім того, вказана обставина не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО