ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7285/24 Головуючий суддя І інстанції Колесник С. А.
Провадження № 33/818/1597/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в залі суду в м. Харкові за участі особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Ференець О.Є. справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Ференець О.Є. на постанову Київського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2024 року,-

УСТА Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Як установив суд 26.07.2024 о 11:20 год. в м. Харкові по вул. Олександра Подольського, поблизу буд. 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Infiniti G25 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та прослідувати до закладу охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ, однак водій відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Ференець О.Є. просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що оцінюючи «встановлений» судом знаходження факт знаходження ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння в контексті згаданих вище норм, слід зазначити, що для подібного висновку законні підстави вочевидь відсутні.

Автор апеляційної скарги зазначає, що як видно з Протоколу про адміністративне правопорушення та з тексту Постанови, події відбувалися о 11-20 ранку, тобто в яркому сонячному освітленні. Питання, яким чином поліцейський оцінив колір шкіри, та як оцінив різку зміну забарвлення шкірного покриву обличчя?

Натомість, із запису з портативного відео реєстратора, який долучений до матеріалів справи і, як згадується в Протоколі, вівся безперервно весь час оформлення правопорушення, абсолютно чітко видно, що працівник поліції бачив підстави для перевірки не на стан наркотичного сп`яніння, а на перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та жодних ознак мого перебування під впливом лікарських препаратів, в тому числі і тих, які наведені в протоколі, насправді працівник поліції не фіксував, і причина, за якою було запропоновано пройти огляд, була в тому, що в особистих речах ОСОБА_1 знаходились ліки, тобто причина не має нічого спільного із тим, що згодом було відображено в Протоколі.

Під час спілкування ОСОБА_1 з працівником поліції, яке, згідно з відеозаписом, тривало загалом 1 годину 45 хвилин та 03 секунди, руки не тремтіли, забарвлення шкіряного покрову обличчя не змінювалася, що ж до зірців, то, враховуючи, що спілкування відбувалося під яскравим липневим сонцем, неприродню реакцію їх на світло об`єктивно встановити було неможливо.

Як чітко вбачається з наведених вище норм Інструкції, сама по собі наявність в особистих речах особи певних лікарських препаратів (в даному випадку йдеться про «Лірику» - препарат для лікування тривожних розладів, тобто про заспокійливе), навіть на тлі зізнання такої особи, що вона напередодні увечері ці препарати приймала, не е підставою для направлення такої особи на стан сп`яніння, якщо в особи відсутні відповідні ознаки знаходження в такому стані.

За вказаних обставин пропозицію працівників поліції пройти перевірку на перебування під дією лікарських препаратів та/або на стан наркотичного сп`яніння із самого початку було пред`явлено ОСОБА_1 без достатніх правових та Фактичних підстав, а, отже, відмова від проходження відповідної перевірки у справі, що розглядається, не містить складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України.

Як вже згадувалося вище, в Протоколі зазначено про наявність ознак перебування у стані наркотичного сп`яніння, тим часом коли з відеозапису чітко видно, що насправді йшлося про перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на те, що і алкогольне сп`яніння, і наркотичне сп`яніння, і перебування під дією лікарських препаратів притаманні для складу порушення, передбаченого однією нормою закону (частина 1 статті 130 КпАП), за об`єктивною стороною не різні правопорушення, а, отже, фактично протокол щодо мене складено за інше правопорушення, аніж те, яке ОСОБА_1 в дійсності інкримінувалося.

Таким чином, оскільки від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння я не відмовлявся, і пропозицію пройти такий огляд працівники поліції ОСОБА_1 не висловлювали, справу має було бути закрито за відсутністю у його діях складу відповідного правопорушення, а саме, того правопорушення, про яке зазначено в Протоколі.

В свою чергу, таке не усвідомлення спричинено діями працівника поліції, який, хоча і роз`яснив що протокол складається саме за відмову від проходження огляду, але не акцентував мою увагу на тому, що така відмова матиме ті самі наслідки, що і встановлений факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

В подальшому при отриманні консультації адвоката по телефону ОСОБА_2 виявив готовність пройти медичний огляд на перебування під впливом лікарських препаратів я висловив до моменту остаточного оформлення протоколу, змінивши своє попереднє рішення з цього приводу. Таким чином, на момент складання Протоколу був ЗГОДНИЙ пройти обстеження, тож по факту в Протоколі наведено неправдиву інформацію стосовно його.

Більш того, як вже згадувалося вище, якби працівники поліції з першої хвилини чітко та ясно пояснили ОСОБА_1 наслідки відмови від огляду, він би погодився пройти відповідне обстеження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам.

Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушень і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення в частині саме складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_3 не надав.

Апеляційний суд вважає, що обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів, зокрема:

відеозаписом з нагрудної камери поліцейським взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП сержанта поліції Яковенком В.С. (а.с. 4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.07.2024 (а.с. 3); письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 5); рапортом інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Гаврикова І. (а.с. 6) та належними доказами не спростовані.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Безпідставним є посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що вже під час складання протоколу про адміністративне правопорушення він погодився на проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки на стадії складання протоколу у правопорушника вже немає можливості висловити згоду пройти огляд на стан наркотичного або алкогольного сп`яніння.

Це право реалізується лише на початкових етапах, тобто під час безпосередньої пропозиції пройти огляд.

Більше того, в контексті висловленої раніше в апеляційній скарзі тези про безпідставність самої пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, подальший аргумент про те, що ОСОБА_1 згодився пройти такий огляд є суперечливим.

Таким чином, саме сукупністю вказаних вище доказів підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у медичному закладі, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення.

Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та правильно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ференець О.Є. залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2024 рокуу відношенні ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя