Справа № 484/4991/24
Провадження № 3/484/2523/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2024 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Паньков Д.А., розглянувши матеріали, які надійшли до суду 09.09.2024 року від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , передбаченої ст. 130 ч.1 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

03.09.2024 року о 22:34 год. в с. Кам`яний Міст Первомайського району Миколаївської області, по вул. Чкалова, 1, ОСОБА_1 керував мопедом Fada Nimbus, б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, почервоніння очей), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 , адвокат Цехотська Т.В., надала пояснення, в яких просила суд закрити провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушення вимог законодавства, зокрема: в ньому не вказано рік складання протоколу, а також відсутні дані засобу відеофіксації. Крім того, працівниками поліції не вірно вказано марку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не надано письмових доказів того, що вказаний в протоколі транспортний засіб є мопедом, а не електроскутером, який не належить до категорії механічного транспортного засобу і відповідно ОСОБА_1 не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Також, наголошувала на тому, що додані до протоколу відеозаписи не є безперервними, а тому, на переконання сторони захисту, не є допустимим доказом. Крім того, ОСОБА_1 не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення та у працівників поліції взагалі були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП повністю підтверджується матеріалами справи: відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та доданими до протоколу відеозаписами, на яких зафіксовано факт керування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності автомобілем в час зазначений у протоколах, її відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, а також відмову від ознайомлення зі змістом протоколу та підпису у ньому.

З оглянутих судом відеозаписів, зроблених під час зупинки водія ОСОБА_1 та подальшого складання відносно нього протоколу вбачається, що останній дійсно керував транспортним засобом. Працівником поліції неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, на що останній відмовився. Також, працівником поліції було роз`яснено водію його права, передбачені ст. 268 КУпАП, як того вимагає цей кодекс та повідомив водію, що відносно нього буде складено протокол саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Від ознайомлення зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та підпису в ньому відмовився.

У свої письмових поясненнях захисник стверджувала, що працівниками поліції не вірно вказано марку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не надано письмових доказів того, що вказаний в протоколі транспортний засіб є мопедом, а не електроскутером, який не належить до категорії механічного транспортного засобу і відповідно ОСОБА_1 не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Однак, дане твердження захисника суперечить вимогам діючого законодавства та є наслідком невірного тлумачення норм права виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

При цьому, транспортний засіб поділяється на види:

- велосипед - транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому;

- механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

- мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

- мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг;

- причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски;

- рейковий транспортний засіб - трамвай та платформи із спеціальним обладнанням, що рухаються трамвайними коліями. Усі інші транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі, вважаються нерейковими.

Пунктом 2.13 Правил дорожньогоруху України, зі змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1105 від 11.11.2020 року, передбачено, що мопеди, моторолери, скутери та інші транспортні засоби відносяться до певної категорії. Так, до категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50куб.см. або електродвигун потужністю до 4 кВт; до категорії А - мотоцикли та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше; до категорії В1 - квадро- і трицикли, мотоцикли з боковим причепом, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів; тощо.

Зважаючи на наведене, електричний скутер моделі " Fada Nimbus ", яким керував ОСОБА_1 , відноситься до виду мопедів, оскільки є двоколісним транспортним засобом, який призначений для перевезення людей, з електродвигуном потужністю до 4 кВт.

Відповідно до частини 1, частини 2, пункту 1 частини 5 статті 14 Закону України«Продорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Тому відповідно до загальних положень ПДР України особа, перебуваючи напроїзній частині, є учасником дорожнього руху, і у відповідності до пунктів 1.3 -1.5 цих Правил зобов`язана неухильно виконувати їх вимоги, розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила, а їх дії або бездіяльність не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 використовував електроскутер, як транспортний засіб, то він повинен був керувати цим транспортним засобом, рухаючись дорогами загального користування, з додержанням вимог ПДР України.

Пунктом 5 частини 2 статті 16 Закону України «Продорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Тому частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і не розмежовує відповідальність особи залежно від того яким саме транспортним засобом вона керує: механічним чи немеханічним.

За такого посилання захисника на те, що адміністративна відповідальність за правопорушення, зазначене у статті 130 КУпАП, наступає винятково для водіїв механічних транспортних засобів, є безпідставним.

Крім того транспортний засіб (електроскутер) «Fada Nimbus» потужністю електродвигуна до 4 кВт, яким керував ОСОБА_1 , обладнаний сидінням, призначений для перевезення людей та приводиться в рух за допомогою двигуна, і тому за об`єктивною стороною відноситься до транспортних засобів, якими забороняється керувати в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого водій ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому, твердження захисника стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушення вимог законодавства, зокрема: в ньому не вказано рік складання протоколу не заслуговують на увагу, оскільки, поміж іншого, в протоколі вказано дату вчинення адміністративного правопорушення, а саме: 03.09.2024 року, яка повністю співпадає з датою складання протоколу про адміністративне правопорушення. Більш того, дата (число, місяць, рік) складання протоколу про адміністративне правопорушення міститься на відеозаписах, які додані до матеріалів справи.

Крім того, захисник вказувала, що додані до протоколу відеозаписи не є безперервними, а тому, на переконання сторони захисту, не є допустимим доказом.

Однак, дане твердження суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відео з бодікамери поліцейського, в тому числі повного відео з моменту зупинки.

Так, згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно п. 1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Отже, долучення працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення відео щодо обставин відмови від проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння носить ініціативний характер і посилання захисника на те, що такий відеозапис був здійснений не безперервно є необґрунтовані.

При цьому, той факт, що фіксація правопорушення здійснювалась не безперервно та має декілька окремих відеофайла, в даному випадку, не є вирішальним фактором для визнання їх неналежними та недопустимими доказами і встановлення відсутності вини ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки не спростовує висновків суду, отриманих при дослідженні інших письмових доказів.

Також, твердження захисника, стосовно того, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не можуть бути прийняті до уваги, оскільки правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а тому не можуть спростовувати правомірності спірної постанови.

Крім того, законність дій працівників поліції щодо зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не входять до предмету доказування у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Згідно п. 1.3. та п. 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 2,5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Згідно п.1.10 ПДР України водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється, зокрема керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що досліджені докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, а вина водія у вчиненому правопорушенні повністю підтверджується дослідженими судом матеріалами провадження.

За наведених обставин слід визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі, передбаченому ст. 130 ч. 1 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП слід стягнути з нього судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 124, 130 ч. 1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та піддати його стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити, що на підставі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївсько апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: