Справа № 302/1398/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Відповідно до постанови, - 15.09.2024 о 13 год. 52 хв., по вулиці Шевченка в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі Міжгірської РЛ, що підтверджується висновком від 15.09.2024. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду від 30.10.2024, порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_1 з таких підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин, і лише на підставі клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу. Поважність причин його пропуску має довести особа, яка подає апеляційну скаргу, і яка заявила таке клопотання.

Вищевказана норма, забезпечує за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова винесена 30 жовтня 2024 року, що відповідно до вищенаведених норм свідчить про те, що останнім днем її апеляційного оскарження з урахуванням вихідних днів є 11 листопада 2024 року.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги вбачається, що така подана безпосередньо до суду першої інстанції 12 листопада 2024 року, що у свою чергу свідчить про пропущення ним передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 30.10.2024.

В апеляційній скарзі адвокат Нірода Є.М. зазначає, що копію постанови суду від 30.10.2024 ним було отримано лише 10.11.2024 року через Укрпошту, а тому встановлений законом 10-й термін ним не пропущено.

Проте, ні в резолютивній частині апеляційної скарги, ні іншим чином клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду відсутнє.

Стверджуючи про те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його представника, останній не посилається на цю обставину, як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про день, час та місце розгляду справи, про що також свідчать і наведені ним в апеляційній скарзі доводи.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що незнання положень законодавства в частині вирішення питань щодо пропуску строку на апеляційне оскарження не може бути визнано поважною причиною для поновлення пропущеного строку.

Поряд з тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Вищенаведені норми та обставини, у своїй сукупності, свідчать про необхідність повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 , як особі, що її подала, оскільки останній пропустив строк на апеляційне оскарження і не клопоче про його поновлення.

Приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги береться до уваги те, що саме неухильне дотримання вимог КУпАП є гарантією права на справедливий судовий розгляд, гарантією права на доступ до суду; що суд, за відсутності клопотань не вправі поновлювати пропущений особами строк на апеляційне оскарження, витребовувати будь-які докази, тощо; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення, у тому числі й без заявлення клопотання про поновлення строку, порушує принцип юридичної визначеності, який не дозволяє ставити під сумнів остаточні судові рішення без переконливих підстав у суспільних інтересах.

Також, апеляційний суд зазначає про те, що повертаючи апеляційну скаргу, не перевіряються доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернути ОСОБА_1 як особі, що її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами, а також надіслати йому копію постанови.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага