ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/182/24 Справа № 703/2910/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Прилуцький В.О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисниці Мельник О.В. (в режимі відеоконференції) та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисниці Мельник О.В. на постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 8.02.2024 р., якою ОСОБА_1 ,

який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лю-

бомирка Кіровоградської обл., грома-

дянина України, має вищу освіту, не

працює, не одружений, проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., -

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 21.06.2023 р. о 7:05 год. ОСОБА_1 по вул. К. Вишневецького в с. Костянтинівка Черкаського р-ну Черкаської обл. керував автомобілем Honda, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом приладу Drager Alcotest 6810 № 5162, результат якого склав 1,09 ‰, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисниця Мельник О.В. подала до суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження, яке обґрунтувала тим, що 8.02.2023 р. вона та ОСОБА_1 приймали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Рішення суду отримали лише 19.02.2024 р., а строк на апеляційне оскарження сплинув 18.02.2024 р., а тому в стислий строк підготували апеляційну скаргу та 21.02.2024 р. поштою направили до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі захисниця Мельник О.В. просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення в діях ОСОБА_1 . Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні, достатні та допустимі докази доведеності вини ОСОБА_1 .

Зазначає, що в працівників поліції не було підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки водієм не було порушено жодного правила дорожнього руху. Наголошує, що для виявлення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП транспортний засіб має бути законно зупинений працівниками поліції, а якщо зупинка протиправна, то зазначений факт може поставити під сумнів правомірність виявлення алкогольного сп`яніння водія. Суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 та відсутність доказів правопорушення. В акті огляду не зазначено номер спеціального технічного засобу за допомогою якого проведено огляд, не зазначено дати проведення огляду, що позбавляє можливості говорити про його достовірність. Матеріали справи не містять даних про пристрій, за допомогою якого проведено огляд, жоден із свідків не допитаний. Зауважує, що пристрій Drager Alcotest 6810 не відноситься до числа дозволених до використання газоаналізаторів і огляд проведено з порушенням вимог Інструкції та положень ст. 266 КУпАП. Крім того, суд взяв до уваги долучені до матеріалів пояснення свідків, хоча зазначені свідки є зацікавленими та упередженими в розгляді справи, оскільки вони разом з поліцейським, який склав протокол, патрулювали разом та мали зацікавленість у вилученні транспортного засобу. Крім того, свідки не зазначають чи дійсно ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння чи мав ознаки сп`яніння. Докази правопорушення ґрунтуються на припущеннях. Наголошує, що прилад Drager Alcotest 6810 не пройшов перевірку калібруванням відповідно до технічних умов, а тому результат тесту є неналежним та допустимим доказом. Більш ніяких доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не має, а недоведеність цієї обставини виключає в діях особи склад адмінправопорушення, а тому зазначені факти свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Матеріали справи містять дані про направлення поштою копії судового рішення від 8.02.2024 р. лише 13.02.2023 (а. пр. 51), однак відсутні відомості про дату отримання судового рішення, тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Захисниця Мельник О.В. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона перебуває на обстеженні у медичному закладі, але не надала доказів на підтвердження цих обставин та не вказала строк проведення огляду, а тому апеляційний суд вважає можливим провести розгляд справи за наявними матеріалами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисниці Мельник О.В. та Соловея Є.О., дані ними в судовому засіданні в режимі відеоконференції, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі та встановив, що 21.06.2023 р. о 7:05 год. ОСОБА_1 в по вул. К. Вишневецького с. Костянтинівка Черкаського р-ну Черкаської обл. керував автомобілем Honda, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується оглядом із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6810 № 5162, результат якого позитивний та склав 1,09 ‰, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції дослідив матеріали справи, які надійшли від поліції та дійшов до висновку, що під час складання протоколу та проведення відеозапису скоєного ОСОБА_1 правопорушення, не було допущено порушень вимог нормативних актів. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних відеокамер, який був доданий до протоколу про адмінправопорушення працівниками поліції, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, продувши спеціальний прилад на стан алкогольного сп`яніння Drager Alcotest 6810 , побачивши тест № 5162, результат якого склав 1,09 ‰, здивувався, на пояснив поліцейським, що пив пиво, спокійно ознайомився з результатами тесту, однак незгоди з результатом не висловлював, їхати на огляд до медичного закладу чітко і ясно відмовився. З результатами огляду за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 згоден, про що свідчить його особистий підпис на роздруківці результату (а. пр. 2).

Вина в скоєнні ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім протоколу про адмінправопорушення серії ААБ № 186818 від 21.06.2023 р., підтверджується і роздруківкою результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 21.06.2023 р., виконаного із застосуванням приладу Drager Alcotest 6810, який є позитивним та склав 1,09 ‰, та який підписаний правопорушником що вказує на ознайомлення останнього із його змістом (а. пр. 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено що огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук (а. пр. 3); направленням на огляд водія, в якому ОСОБА_1 власноруч написав: «від проходження огляду на стан сп`яніння в ЧОНД відмовляюся, оскільки з показниками Драгера згоден» та поставив особистий підпис (а. пр. 4); актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, на якому ОСОБА_1 власноруч зазначив про те, що цінних речей, грошей та коштовностей в автомобілі не має та поставив особистий підпис ( а. пр. 8).

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути сприйняті судом як достовірні, тому що вони зацікавлені у результатах розгляду справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ці покази стосуються встановлення обставин справи та встановлення винної особи, тобто саме тих обставин, які були предметом судового розгляду. До того ж апеляційному суду не надано обґрунтованих доказів зацікавленості цих свідків.

Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд апеляційної інстанції розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки обставини, які викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не звільнять його від відповідальності за скоєне.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, що прилад Drager Alcotest 6810 не пройшов перевірку калібруванням відповідно до технічних умов, а тому результат тесту є неналежним та допустимим доказом, більш ніяких доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не має, а недоведеність цієї обставини виключає в діях особи склад адмінправопорушення, апеляційний суд зробив відповідний запит до ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл., з вимогою надання інформації про правомірність використання спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6810 ARHB 0496.

Згідно відповіді заст. нач. ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. О. Матвєєва, наданого ним в межах його компетенції, апеляційний суд встановив, що використання медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest 6810 ARHB 0496 виробництва Drager Safety AG&Co. KGaA (Germanу), які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходиться в реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 по 10.02.2015 р. є можливим за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання. Також, як додатки, надані копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 1220/305 чинне до 22.12.2023 р., № 1487/305 чинне до 13.12.2024 р., свідоцтво про державну реєстрацію № 7261/2007, сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки серії А № 004454, сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки серії В № 005854 ( а. пр. 81-93).

Для використання приладів у професійній діяльності в підрозділах Департаменту патрульної служби необхідно своєчасне проведення операцій «Сервісне обслуговування», «Калібрування» та «Повірка» принаймні 1 раз на 12 місяців. Відповідно до наданих матеріалів у чеку приладу із результатом тестування на алкоголь є посилання на останнє калібрування, яке відповідає вказаним вище вимогам. Отже, на час проведення огляду на стан сп`яніння один рік ще не минув, тож у даному випадку огляд водія працівниками поліції проводився газоаналізатором, який відповідав вимогам чинного законодавства.

До того ж, матеріалами провадження підтверджується той факт, що з результатом огляду водій погодився, підписав чек з драгера, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та протокол про адмінправопорушення. Вказав у протоколі, що не згоден, але до закладу охорони здоров`я їхати відмовився. В матеріалах провадження також відсутні й відомості про те, що під час складання протоколу ОСОБА_1 пред`являв вимогу про надання сертифікату відповідності чи свідоцтва про повірку та калібрування вищезазначеного газоаналізатора.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову у зв`язку з порушеннями норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на блок-пості та встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння запропонували останньому два варіанти огляду: на місці зупинки за допомогою спеціального приладу Drager Alcotest 6810 або у лікарні, останній погодився на огляд на місці зупинки за допомогою спеціального приладу, результат огляду позитивний та склав 1,09 ‰, та в подальшому відмовився від проходження огляду в лікарні. Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог ст. 254 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги про те, що в разі незгоди водія з результатами огляду на місці, то обов`язково огляд проводиться в закладі охорони здоров`я, є непереконливими, тому що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд в лікарні.

Доводи апеляційної скарги про допущені порушення в процесі провадження у цій справі, а саме, що спеціальний прилад Drager Alcotest 6810 на момент проведення огляду 21.06.2023 р. не пройшов перевірку та калібрування відповідно до технічних умов, а тому результат тесту є неналежним та допустимим доказом, що на думку апелянта свідчить про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що порушень закону, які б тягли скасування чи зміну постанови допущено не було.

Згідно роздруківки чека (а.с. 2) судом встановлено, що калібрування спеціального приладу проведене 20.12.2022 р.

Доводи апеляційної скарги щодо визнання неналежними доказами результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів алкотестеру Drager Alcotest 6810 через відсутність даних відносно чинних сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку та калібрування є неспроможними з наступних підстав.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірники вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік. Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «градуювання» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest®6510 та Drager Alcotest®6810, становить 1 рік.

Для використання приладів у професійній діяльності в підрозділах Департаменту патрульної служби та Управління національної поліції, Міністерства охорони здоров`я, службах охорони праці та безпеки підприємств необхідно своєчасне проведення операцій «Сервісне обслуговування», «Калібрування» та «Повірка» принаймні 1 раз на 12 місяців.

Відповідно до наданих матеріалів у чеку драгера із результатом тестування на алкоголь є посилання на останнє калібрування 20.12.2022 р., отже, на час проходження огляду на стан сп`яніння 21.06.2023 року 1 рік ще не минув, тож у даному випадку огляд водія працівниками поліції проводився газоаналізатором, який відповідав вимогам чинного законодавства.

На момент зупинки працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, ці обставини останній не спростовував та підтвердив вживання пива.

Інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи скарги про те, що в діях працівника поліції є порушення порядку та інструкцій направлення водіїв транспортних засобів на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме що ОСОБА_1 23.06.2023 р. керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, доведена сукупністю доказів, які є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником або його захисником суду апеляційної інстанції не надані.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захисниці Мельник О.В. строк на оскарження постанови Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 8.02.2024 р.

Постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 8.02.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.