П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2024 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Фарина Л. Ю. розглянувши матеріали справи, які надійшли від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

23.09.2024 року о 21.40год. ОСОБА_1 діючи в складі групи осіб, а саме з гр. ОСОБА_2 , вчинив спробу незаконного, поза пунктом пропуску перетинання державного кордону з України в Республіку Польща на напрямку 719 прикордонного знаку, на відстані 1500м. від лінії державного кордону, територія Белзької ОТГ та був затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділення інспекторів прикордонно служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання порушник не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Справа про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, Суд зазначає, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (справа «Пономарьов проти України» 3 квітня 2008 року заява N3236/03). Таким чином, зважаючи, що правопорушник сповіщений про місце і час розгляду справи, проте до суду не з`явився, не надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, не повідомив причини неявки, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності правопорушника на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 2 ст.204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України вчинені групою осіб будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчиненого повторно.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути громадянин України, іноземець або особа без громадянства.

Факт адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 204-1 КУпАП підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом про адміністративне затримання, рапортом, фотофіксацією події, довідкою про результати опитування, письмовими поясненнями в яких правопорушник своєї вини не визнав, що суд розцінює критично як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що в діях правопорушника наявні ознаки незаконного перетинання (або спроба незаконного перетинання) державного кордону України, вчиненого групою осіб, а його вина у скоєнні правопорушення є доведеною.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, згідно з вимогами, передбаченими ст.33 КУпАП України, враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставиною, яка пом`якшує відповідальність для ОСОБА_1 , суд не вбачає.

Обставин, які обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Враховуючи характер даного правопорушення, особу порушника, вважаю, за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченому санкцією ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.36, 283-285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот)грн. 00коп., з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави 605 (шістсот п`ять)грн. 60коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Відповідно до ч. 1ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів (але не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу) надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Роз`яснюю, що у разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя: Л. Ю. Фарина