ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13 листопада 2024 рокуСправа №: 695/3078/24
Номер провадження 3/695/1862/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В. за участі захисника особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , солдата, робітника підсобного в/ч НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2024р., близько 17 год. 30 хв. солдат ОСОБА_2 був виявлений т.в.о. командира роти, головним сержантом ОСОБА_3 під час перевірки особового складу на тимчасовій території військової частини НОМЕР_2 , що дислокується в АДРЕСА_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, неадекватна поведінка, порушення координації рухів).

14 серпня 2024р. о 18 год. 25 хв. солдат ОСОБА_2 був доставлений у приймальне відділення «Золотоніська багатопрофільна лікарня», для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №222 від 14.08.2024р., від проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Під час розгляду матеріалів справи захисник ОСОБА_1 провадження по справі просив закрити, вказував, що при проведенні огляду в медичному закладі свідки були відсутні. У попередніх засіданнях просив допитати вказаних у протоколі свідків, однак в подальшому вказав, що один із цих свідків знаходиться в м. Тернопіль на лікуванні, а інший бере участь у бойових діях, а тому не може бути присутнім під час розгляду даної справи.

Суд, заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді та підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

При цьому суд враховує, що згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч.2 ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан, а від 24 лютого 2022 № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію.

У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 64/202 від 24 лютого 2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України почав діяти воєнний стан.

Відповідно до ст. 11, 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Згідно вимог ч. 5 ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Диспозиція ч.3 ст.172-20 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, - вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Отже, відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних та наявних у справі доказів, досліджених у судовому засіданні, а саме

- протоколом серії КИЧК №597 від 14.08.2024р., який складений належною посадовою особою та в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. Із змісту викладених у протоколі обставин можна встановити, що ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем, під час виконання службових обов`язків перебував на тимчасовій території військової частини з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, неадекватна поведінка, порушення координації рухів). Був доставлений до приймального відділення «Золотоніська багатопрофільна лікарня», від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим вчинив правопорушення в умовах особливого періоду. Протокол підписано посадовою особою, яка склала протокол та двома свідками, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які також підтвердили, що ОСОБА_2 від пояснень, підпису та отримання копії протоколу відмовився, про що прямо вказано у цьому протоколі;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 14.08.2024р., який вказав, що близько 17 год. 30 хв. він помітив солдата ОСОБА_2 на території військової частини під час виконання службових обов`язків з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота), про що він доповів т.в.о. командира роти;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 від 14.08.2024р., який вказав, що близько 17 год. 30 хв. він помітив солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_6 на території військової частини під час виконання службових обов`язків з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота), про що він повідомив т.в.о. командира роти;

- направлення на огляд військовослужбовця з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції до КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» від 14.08.2024р., згідно якого у ОСОБА_2 наявні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив штаб-сержант ОСОБА_7 .. Направлення видано начальником зонального відділу Військової служби правопорядку;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу або швидкість реакції, № 222 від 14.08.2024р., згідно якого, 14.08.2024р. о 19 год. 00 хв. у присутності штаб-сержанта ОСОБА_7 , ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного обстеження;

- письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 14.08.2024р., згідно яких 14.08.2024р., близько 18 год. 35 хв. ним, для проведення медичного огляду для встановлення стану сп`яніння до Золотоніської багатопрофільної лікарні, супроводжувались солдат ОСОБА_2 та солдат ОСОБА_6 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, неадекватна поведінка, порушення координації рухів)… Дані військовослужбовці відмовились від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №222 від 14.08.2024р.;

- статус військовослужбовця підтверджується дослідженими копією військового квитка серії НОМЕР_3 виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 та службовою характеристикою, виданою т.в.о. командира роти.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази є логічними, послідовними, зібраними у встановленому чинним законодавством порядку. Досліджені докази не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Будь-яких даних, які б спростовували винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що підтверджується вказаними вище доказами, суду не надано.

Заперечуючи проти вини ОСОБА_2 , адвокат Брус С.М. просив викликати та допитати свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вказуючи, що ОСОБА_2 не визнає своєї вини, не визнає факту перебування 14.08.2024р. в стані алкогольного сп`яніння, а також не визнає, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Судом вживались заходи для виклику вказаних свідків, однак останні в судове засідання не з`явились із невідомих суду причин.

Суд зауважує, що при розгляді даної справи захисник ОСОБА_1 не зазначив, які саме обставини мали б повідомити вказані свідки, оскільки ні підписання свідками протоколу про адміністративне правопорушення ні написання ними письмових пояснень, які додані до матеріалів справи, захисником та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності не заперечується.

Таким чином судом проведено розгляд справи у повному обсязі, під час такого розгляду не залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, тому та обставина, що не були допитані вказані свідки, за відсутності чітких пояснень сторони захисту про які саме обставини вони мали б повідомити суд, або які саме обставини в письмових поясненнях свідків викликають сумніви у сторони захисту, не впливає на повноту судового розгляду.

Також суд зауважує, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисник мали достатньо часу для підготовки свої пояснень щодо обставин справи, до яких мали можливість долучити відповідні докази, чого із невідомих суду причин не зробили.

Законодавство про адміністративні правопорушення (ст. 266-1 КУпАП), а також Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ від 12.01.2024р. за №32 встановлюють чітку процедуру проведення огляду військовослужбовців ЗСУ на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.3, 8 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 року № 32 огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд військовослужбовців/військовозобов`язаних проводиться посадовою особою, уповноваженою на його проведення начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу) Збройних Сил, іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення (далі уповноважена посадова особа), з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Військовослужбовець/військовозобов`язаний, який відмовився від проведення огляду уповноваженою посадовою особою з використанням спеціального технічного засобу і тесту або не висловив згоду з його результатами, направляється відповідним командиром (начальником) для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Уповноважена посадова особа забезпечує проведення огляду військовослужбовця/військовозобов`язаного у закладі охорони здоров`я. У разі відмови військовослужбовця/військовозобов`язаного від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи положення ст. 266-1 КУпАП можна прийти до наступних висновків.

По-перше, положення вказаної статті передбачають кілька варіантів огляду військовослужбовців на стан сп`яніння: уповноваженою посадовою особою з використанням спеціальних технічних засобів та тестів із застосуванням спеціальних технічних засобів відеозапису або із залученням двох свідків; або в закладах охорони здоров`я.

По-друге, зі змісту наведеної норми вбачається, що завершальним етапом відповідної, визначеної ст. 266-1 КУпАП, процедури огляду, є огляд військовослужбовця в закладі охорони здоров`я і в такому разі відповідний заклад охорони здоров`я є заключним суб`єктом, який відповідно до закону може проводити огляд військовослужбовця, а результати такого огляду є заключними та переважають над результатами огляду, проведеного уповноваженою посадовою особою із використанням спеціальних засобів та тестів.

Одночасно з цим, положення ст. 266-1 КУпАП не передбачають того, що відповідний огляд безумовно не може бути проведений одразу в медичному закладі за згодою всіх учасників. Натомість, з аналізу змісту ст. 266-1 КУпАП можна зробити висновок, що відсутність пропозиції уповноваженої посадової особи військовослужбовцю пройти відповідний огляд на місці може бути, з врахуванням конкретних обставин події, легітимною підставою для відмови такого військовослужбовця від проходження огляду одразу в медичній установі.

Разом із тим, відсутність пропозиції ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння на місці вчинення правопорушення із використанням спеціальних технічних засобів не може свідчити про порушення вимог ст. 266-1 КУпАП з огляду на вказані вище обставини.

Крім того, відсутні докази, що ОСОБА_2 наполягав на проведенні його огляду на стан сп`яніння саме на місці вчинення правопорушення та був позбавлений можливості проходження такого огляду. Більш того, не зазначено ніяких доводів про те, яким чином огляд на стан сп`яніння на місці скоєння правопорушення міг би захистити права ОСОБА_2 чи спростувати обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Із сукупності досліджених судом доказів вбачається доведеним, що військовослужбовець ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Суд звертає увагу на те, що військовослужбовець , який підозрюється в тому, що перебуває у стані сп`яніння, повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду і не створювати перешкоди для проведення такого огляду, висуваючи безпідставні умови, які значно ускладнюють або взагалі унеможливлюють проведення такого огляду.

При цьому, факт відмови військовослужбовця від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення військовослужбовця, який підозрюється у перебуванні у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан сп`янінням.

За правилами, встановленими чинним законодавством лікар медичного закладу самостійно, проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

Особа, яка проходить обстеження повинна виконувати всі вимоги лікаря медичного закладу та забезпечити своєю поведінкою можливість проведення такого огляду .

При цьому, вказаним вище Порядком, затвердженим постановою КМУ №32 від 12.01.2024р. висновок може бути оскаржений військовослужбовцем у встановленому законом порядку.

Разом з тим, відмова виконувати вимоги лікаря медичного закладу, намагання втручатись в процес огляду на стан сп`яніння та керувати ним, надавити лікарю вказівки та висувати певні умови щодо способів та методів, які повинні бути застосовані під час проведення огляду на стан сп`яніння, необхідно вважати діями, які свідчать про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

У цій справі сторона захисту не ставила під сумнів відомості, що були зазначені у висновку щодо результатів проведеного медичного огляду.

Також суд відзначає, що для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду не передбачає обов`язкової фіксації спеціальним технічним засобом відеозапису такого огляду чи присутність двох свідків, у разі проведення огляду в закладі охорони здоров`я лікарем.

Згідно статті 266-1 КУпАП, застосування технічних засобів відеозапису або залучення двох свідків під час проведення огляду, здійснюється тільки у випадку, коли огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, проводить уповноважена на те посадова особа із використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Таким чином ОСОБА_2 та його захисник, адвокат Брус М.В. суду не повідомили обставини, які б вказували на суттєві порушення вимог ст. 266-1 КУпАП, а також Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ від 12.01.2024р. за №32.

Щодо обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення про одночасне зазначення відмови від проходження обстеження та перебування в стані сп`яніння, суд зазначає наступне.

Суд визнає, що цей протокол відповідає положенням ст. 256 КУпАП, адже, серед іншого, в ньому зазначена суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Не конкретне викладення суті адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_2 в даній ситуації не може призвести до встановлення відсутності складу правопорушення чи стати підставою для звільнення від відповідальності, оскільки перебування у нетверезому стані у період дії в Україні воєнного стану та відмова від обстеження на стан алкогольного сп`яніння не охоплюється жодною з інших диспозицій, визначених частинами ст. 172-20 КУпАП.

Водночас, диспозицією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за появу військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в умовах особливого періоду.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені обставини в цьому протоколі підтверджуються іншими доказами.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Суд вважає, що обставини правопорушення, вчинення якого інкриміноване ОСОБА_2 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, звинувачується в тому, що, будучи військовослужбовцем, перебуваючи у стані сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд звертає увагу, що зазначення у протоколі факту перебування ОСОБА_2 у стані сп`яніння не свідчить про неконкретність обвинувачення, однак фактично визнано судом обставиною, яку не було доведено під час судового розгляду справи.

Законодавець передбачив однакову адміністративну відповідальність стосовно військовослужбовців, які перебувають у стані сп`яніння, так і стосовно військовослужбовців, які відмовились від проходження огляду на стан сп`яніння. Вищевказана норма закону передбачена саме з метою забезпечення неможливості ухилитись від проходження такого огляду військовослужбовцями, які підозрюються у тому, що перебувають у стані сп`яніння.

На переконання суду, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статей 254, 255, 256 КУпАП і не містить недоліків, які б свідчили про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи будь-яких інших процесуальних порушень.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_2 за ознаками ч. 3 ст. 172-20 КУпАП кваліфіковані вірно, оскільки останній, будучи військовослужбовцем відмовився від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинене в умовах особливого періоду.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_2 , інвалідом не являється, військовослужбовець.

Обставин, що згідно ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинене адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи, майнового стану, ступеню вини, наявності обставин, що пом`якшують відповідальність, та відсутності обставин, що її обтяжують, а також характеру вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що на ОСОБА_2 необхідно накласти адміністративне стягнення у вигляді мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 26, 33-35, 172-20, 266-1, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів.

Суддя Середа Л.В.