ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/143/22 Номер провадження 33/814/122/24Головуючий у 1-й інстанції Колесник С.А. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Леуською Л.Я., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Відповідно до постанови судді, 01.01.2022 о 12:15 год. в м. Харкові по вул. Латишева, буд. 4, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Lexus RX 350 д/н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», що в м. Харкові по вул. Ахієзерів, 18, водій відмовився в присутності двох свідків.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, при цьому виявляв бажання та погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Однак працівники поліції наполягали на проходженні огляду саме на місці зупинки.

Вказує, що час та місце правопорушення вказані у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та спростовуються даними відеозапису, відповідно до якого у вказаний час ОСОБА_1 знаходився на ОСОБА_2 та спілкувався із працівниками поліції.

Зауважує, що працівник поліції ОСОБА_1 під час спілкування зазначав лише одну ознаку - це запах алкоголю з салону автомобіля. Інструкція МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 не має такої ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з салону транспортного засобу. Вказує, що ОСОБА_1 не мав жодної ознаки алкогольного сп`яніння.

В матеріалах справи мається направлення, в якому не зазначено час складання, а обов`язковий підпис працівника поліції відсутній. Посилається на відсутність результатів огляду при наявності самого направлення на огляд.

Посилається на відсутність в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, посади, найменування підрозділу Національної поліції України спеціальне званні П.І.Б. та підпис особи, яка склала акт. На підставі чого, зазначений акт також не може бути офіційним документом, який засвідчує певний факт як доказ.

Вказує, що зазначене в поясненнях свідків, крім особистих даних, заповнювалось вже потім, коли свідки поїхали з місця події, при цьому останні розписались в пустих бланках.

Одночасно в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді посилаючись на введення на території України воєнного стану, що перешкодило вчасно подати апеляційну скаргу.

Суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню, та йому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який ним пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу з мотивів у ній наведених, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №272565 від 01 січня 2022 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 січня 2022 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6); письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; рапортом інспектора 2 взводу 6 роти 3 батальйону УПП в Харківській області ст. лейтенанта поліції Підченко М.В.; відеозаписом з нагрудної камери інспектора 2 взводу 6 роти 3 батальйону УПП в Харківській області ст. лейтенанта поліції Підченко М.В.

Відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського, зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у лікаря-нарколога в КНП ХОР «ОНД» у присутності двох свідків. При цьому, на неодноразову пропозицію працівника поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 від відповіді ухилявся, що було сприйнято поліцейським як відмову від проходження огляду.

При дослідженні матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Отже, твердження про відсутність у ОСОБА_1 відмови від проходження запропонованого огляду є необгрунтованими та спростовується вищенаведеними доказами по справі.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, протокол складений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог ст.ст. 256, 266 КУпАП.

Стосовно неправильного відображення часу на відеозаписі, що не співпадає з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зауважує, що дана похибка не є істотним порушенням. Більше того, наведене не впливає про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів, які учасниками справи не спростовані, а дії поліцейських не суперечать вимогам ст. 266 КУпАП.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта щодо невинуватості ОСОБА_1 , оскільки відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та відмова пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп`яніння, і пояснення про відсутність ознак алкогольного сп`яніння не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Апеляційний суд зауважує, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд звертає увагу, що для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, достатньо лише наявності відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а наявність чи відсутність ознак не входять до питання визначення судом наявності чи відсутності у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 підтверджений доказами у справі, склад правопорушення передбачає саме відмову від проходження огляду, при якому мотиви відмови правового значення не мають.

В даному випадку протокол складено не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду, що є окремим складом адміністративного правопорушення, що й стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником патрульної поліції, яким були виявлені певні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не пропонувалось працівниками поліції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Так, в матеріалах справи наявне письмове направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння до КНП ХОР «ОНД» від 01 січня 2022 року.

Та обставина, що працівник поліції, згідно даних відеозапису, вказав ознаку алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з салону автомобіля, а не з порожнини рота водія, яка передбачена Інструкцією №1452/735, не спростовує фактичних обставин справи, а саме відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та розцінюється як спосіб ухилення від притягнення до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Суд наголошує, що як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в Акті огляду та Направленні на огляд водія ознаки алкогольного сп`яніння зазначені відповідно до переліку Інструкції, а сама відмова ОСОБА_1 не була пов`язана із зазначенням поліцейським ознаки алкогольного сп`яніння не передбаченої Інструкцією.

Відсутність в акті огляду посади, найменування підрозділу Національної поліції України спеціальне званні П.І.Б. та підпис особи, яка склала акт жодним чином не спростовує наявності вказаних ознак, які були виявлені працівником поліції на озвучені ОСОБА_1 , як підставу для проходження відповідного огляду.

Доводи апелянта про те, що у направленні на огляд не зазначено час його складання, та підпис працівника поліції не є істотним недоліком даного документу та безумовною підставою для визнання його недопустимим.

Та обставина, що наявні в адміністративних матеріалах пояснення свідків складені безпосередньо працівниками патрульної поліції суд розцінює критично, оскільки такі обставини жодним чином не підтверджені. Вказані пояснення були належним чином доведені до відома свідків працівником поліції, в графі «все написане відповідає дійсності, зауважень до працівників поліції не маю» наявний підпис вказаних свідків. Даних про підпис свідками пустих бланків не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Тому вважаю, що поліцейськими дотримана процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим підстави для скасування постанови суду щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки судом достовірно встановлено, що останній відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

Постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко