Справа № 303/4911/24
Провадження № 3/303/1936/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Котубей І.І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , фармацевта аптеки «Доброго дня»,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 564449 від 03.06.2024 року, водій ОСОБА_1 03 червня 2024 року о 15 год. 55 хв., в м. Мукачево по вул. Шевченка, буд. 12, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, висновок № 48. Цим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що під час керування автомобілем він не перебував в стані наркотичного сп`яніння, взагалі не вживає наркотичні засоби. Після зупинки працівниками поліції він, на їх вимогу, погодився пройти медичний огляд для встановлення факту алкогольного чи наркотичного сп`яніння, тому його було доправлено в медичний заклад. Там йому запропонували здати сечу, однак він фізіологічно не міг цього зробити. В присутності поліцейських та лікаря він випив 1 літр води, оскільки мав намір здати сечу для дослідження, однак це результату не дало. Більше чекати ні лікар, ні поліцейські не хотіли, було складено медичний висновок, що він перебуває в стані сп`яніння по медичних показниках. При цьому, в присутності поліцейських лікар проводив тест на алкогольне сп`яніння і було встановлено, що в стані алкогольного сп`яніння він не перебуває. У висновку лікаря не зазначено, в якому саме стані сп`яніння він перебуває, тому з чого працівники поліції зробили висновок, що він перебуває саме в стані наркотичного сп`яніння, не зрозуміло.

Не погодившись із вказаним висновком лікаря він особисто пройшов тест на вміст наркотичних засобів в організмі в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психологічного здоров`я та медичних залежностей», згідно висновку якого тест на наркотичні речовини негативний.

Після складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції ще кілька разів його зупиняли і направляли для проходження медичного огляду. Він жодного разу не відмовлявся, проходив такий огляд, за результатами якого було встановлено, що він ні в стані наркотичного, ні в стані алкогольного сп`яніння не перебуває.

Цим самим підтверджується факт того, що він ніякі наркотичні засоби не вживає і в стані сп`яніння автомобілем не керує.

Вказані дії працівників поліції та лікаря вважає неправомірними та такими, що порушують його права його, а тому просив закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях ознак адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд констатує наступне.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Згідно з п.2.9 а Правил дорожнього руху, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, на думку суду, належним і допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.251 КУпАП.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, огляд проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 48 від 03.06.2024 року, лікарем зазначено висновок огляду ОСОБА_1 - ознаки сп`яніння по медичним показникам. При цьому, не зрозуміло по яким саме медичним показникам та в стані якого сп`яніння лікарем встановлено, що перебуває особа, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 до клопотання додано пояснення, згідно яких він вважає, що медичним працівником було грубо порушено вимоги норми закону та інструкції, оскільки медичне дослідження в себе включало рухи олівцем перед очима і торкання пальцем кінчика носа. Більше жодних лабораторних досліджень не було проведено. Дане також підтверджується дослідженим відеозаписом, який долучено інспекторами поліції до матеріалів справи.

Також до клопотання ОСОБА_1 додано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції від 08.06.2024 року за № 742, який складений Комунальним некомерційним підприємством «Закарпатський обласний медичний центр психіатричного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради, та лікарем встановлено висновок, що громадянин ОСОБА_1 тверезий, тест на наркотичні речовини негативний. Крім того, ОСОБА_1 у даному медичному закладі 23.06.2024 року було проведено медичний огляд та лікарем складено висновок за № 791 про те, що у громадянина ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

Порядок виявлення у водіїв ознак наркотичного сп`яніння передбачений «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735. Відповідно до п. 7-13 розділу ІІІ даної Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Таким чином, вказана Інструкція чітко передбачає, що для визначення наркотичної речовини обов`язковим є проведення лабораторних досліджень, а предметом такого дослідження можуть бути не тільки сеча, а і слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Крім того, інструкцією чітко визначено, що у випадку неможливості взяти такі зразки біологічних досліджень в обстежуваної особи, як слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, для дослідження може використовуватися кров.

Як вбачається з матеріалів справи, а також відеозапису, ОСОБА_1 оглядався лікарем, але при цьому не було відібрано жодного предмету для медичного дослідження, щоб встановити наявність або відсутність наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Також відповідно до пункту 22 розділу ІІІ вище вказаної Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння було проведено з грубим порушенням відповідної Інструкції, такий належним чином огляд не проводився, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають дійсності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

З врахуванням вищенаведеного приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування ОСОБА_1 автомобілем стані наркотичного сп`яніння за обставин, вказаних в протоколі, даний факт повністю спростовується наявними матеріалами, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, наданими в судовому засіданні, а також наданими документами із закладу охорони здоров`я, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 ч.1, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Іван КОТУБЕЙ