Справа №333/2633/24
Провадження №3/333/1435/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши матеріали справ про адміністративні правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2024 року, о 12 год. 51 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Космічній, буд.119 у м. Запоріжжі, будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху. Правопорушення ОСОБА_1 вчинено повторно протягом року після притягнення останнього за ч.2 ст.126 КУпАП (постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8003225 від 24.10.2023 року).

Крім того, ОСОБА_1 , 12.03.2024 року, о 12 год. 51 хв., керував транспортним засобом «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Космічній, буд.119 у м. Запоріжжі, у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху. Огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 проводився у встановленому законом порядку лікарем-наркологом у медичному закладі - Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради.

Також, відповідно до протоколу серії ААД №511178 від 12.03.2024 року, 12.03.2024 року, о 12 год. 51 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Космічній, буд.119 у м. Запоріжжі, будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху. Правопорушення ОСОБА_1 вчинено повторно протягом року після притягнення останнього за ч.2 ст.126 КУпАП (постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1462862 від 17.02.2024 року).

22.03.2024 року вказані справи відносно ОСОБА_1 про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП, надійшли до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з Управління патрульної поліції Запорізької області.

28.05.2024 року вказані справи постановою судді були об`єднані в одне провадження.

У судові засідання, призначені на 23.04.2024 року та 28.05.2024 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд направляв ОСОБА_1 повістки на адресу, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення ( АДРЕСА_1 ). До суду повернулися рекомендовані повідомлення із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, суд направляв смс-повідомлення на номер мобільного телефону, яким користується ОСОБА_1 у месенджері «Viber», абонент отримав вказане повідомлення.

Також, відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД №511177, ААД №511177, ААД №645368 від 12.03.2024 року ОСОБА_1 належним чином повідомлений про складення відносно нього вказаних протоколів та попереджений про розгляд справ у Комунарському районному суді м. Запоріжжя.

Таким чином, ОСОБА_1 достеменно знав про наявність стосовно нього в суді справ про адміністративні правопорушення, але не з`являвся на поштове відділення для отримання поштової кореспонденції суду, рівно як і особисто не доклав зусиль для дізнання про дату судових розглядів.

Оцінюючи вказані обставини, поведінку ОСОБА_1 , суддя дійшов до висновку, що останній зловживає своїми правами, а його неявки у судові засідання без поважних причин свідчить про затягування розгляду справи і впливає на розумні строки розгляду справи, тому було прийнято рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Під час прийняття вказаного рішення суддя також враховував положення ч.2 ст.268 КУпАП, відповідно до яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП не є обов`язковою.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Враховуючи вказану позицію Європейського Суду, а також вид, розмір і строки стягнень, що можливо накласти на особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП (штраф в розмірі двох та двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк три роки та від п`яти до семи років, відповідно, та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого), суд вважає дане провадження з «кримінальним обвинуваченням».

До суду справа відносно ОСОБА_1 надійшла за скоєння останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Водночас, диспозицією ч.2 ст.130 КУпАП, встановлена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою ст. 130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст.6 ч.1 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 р. по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 р. по справі «Малофєєва проти Росії», від 20.09.2016 р. по справі «Карелін проти Росії», суддя приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суддя, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В порушення вимог ст.256 КУпАП у протоколі серії ААД №645368 від 12.03.2024 року про вчинення адміністративного правопорушення (при викладенні суті адміністративного правопорушення) працівниками поліції не зазначено, що ОСОБА_1 , є особою, яка повторно протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважаю, що порушення, допущене працівником поліції під час складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , має важливе значення в контексті реалізації права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, за вказаних обставин у судді відсутні підстави розглядати дану справу за ч.2 ст.130 КУпАП. Водночас, вважаю за можливе розглянути справу за ч.1 ст.130 КУпАП, так як в такому випадку не буде погіршено становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і саме за вказаною частиною ст.130 КУпАП сформульована суть адміністративних правопорушень у відповідних протоколах.

Розглянувши справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справ, суддя вважає, що винуватість останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №511177 від 12.03.2024 року), доведена і підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

- даними, встановленими протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №645368 від 12.03.2024 року, серії ААД №511177 від 12.03.2024 року, згідно яких встановлено дату та місце скоєння адміністративних правопорушень;

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.03.2024 року (час направлення: 13 год. 58 хв.), згідно з яким ОСОБА_1 направляється до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради у зв`язку з виявленням у останнього ознак наркотичного сп`яніння: зіниці очей, що не реагують на світло; тремтіння пальців рук; порушення мови;

- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_1 , складеного 12.03.2024 року лікарем КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради ОСОБА_2 , згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (метамфетамін);

- даними відеозапису «ААД №645368» з нагрудної камери поліцейського, згідно якого працівники поліції зупиняють транспортний засіб «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . На питання працівника поліції останній вказує, що у нього не має посвідчення водія і він його ніколи не отримував (час відеозапису: 2:13:00). При спілкування з ОСОБА_1 поліцейські вказують, що маються підозри, що ОСОБА_1 знаходиться у стані наркотичного сп`яніння і пропонують пройти медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 погоджується. У медичному закладі ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння, за результатами якого у нього виявлено стан наркотичного сп`яніння (метамфетамін);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8003225 від 24.10.2024 року, згідно якої ОСОБА_1 притягався за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП;

- даними довідки УПП в Запорізькій області, згідно яких ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Оцінюючи вказані докази, суддя дійшов висновку, що вони не суперечать один одному, а навпаки доповнюють та підтверджують обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень.

При прийнятті рішення суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86)

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.2 ст.126 КУпАП та непричетність до них ОСОБА_1 , суду не надано і не встановлено під час судового розгляду.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, 24.10.2023 року він був притягнутий за ч.2 ст.126 КУпАП, тому в даному випадку суддя дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази є достатніми, допустимими та належними, підтверджуючи:

- порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.1а та п. 2.9а Правил дорожнього руху України, а саме: водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння;

- наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння; повторне протягом року керування транспортним засобом особи, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи конкретні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, та відповідні санкції, суд вважає більш серйозним правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, наявність фактів притягнення його до адміністративної відповідальності (ч.1 ст. 130, ч.2 ст.126 КУпАП).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддя не вбачає.

Відповідно до довідки УПП в Запорізькій області ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

Водночас, згідно правовій позиції Верховного Суду від 04.09.2023 року, викладеній у постанові по справі №702/301/20 особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Враховуючи, що це провадження суд вважає з «кримінальним обвинуваченням», тому в даному випадку вважаю за можливе застосовувати вказану правову позицію Верховного Суду до цих правовідносин і відповідно на ОСОБА_1 накласти таке адміністративне стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, неможливо накладати стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншим особам.

Транспортний засіб «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 не належить останньому (власник ОСОБА_3 ).

За вказаних обставин, вважаю, що відносно ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч.5 ст.126 КУпАП України, а саме: штраф в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на п`ять років але без оплатного вилучення транспортного засобу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №511177 від 12.03.2024 року), вважаю за необхідне закрити провадження у ній, виходячи з такого.

З матеріалів справ відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній 12.03.2024 року за одне й те саме правопорушення - повторне протягом року керування транспортним засобом особи, яка не має права керування таким транспортним засобом був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП.

У двох справах №333/2636/24 та №333/2633/24 знаходяться аналогічні матеріали відносно ОСОБА_1 : у протоколах про адміністративні правопорушення вказані однакові дата, час та місце скоєння адміністративних правопорушень з єдиною різницею щодо повторності: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №511177 зазначено, що раніше відносно ОСОБА_1 приймалася постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8003225 від 24.10.2023 року, а у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №511178 зазначено, що раніше відносно ОСОБА_1 приймалася постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1462862 від 17.02.2024 року.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Стаття 61 Конституції України забороняє притягати фізичну особу щонайменше двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Однак як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 було фактично складно два протоколи про адміністративне правопорушення за одне й те ж правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 (протокол серії ААД №511178 від 12.03.2024 року) підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст.33-35, 40-1, 126, 247, 283, 284, 287-289 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень (отримувач: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0008001, код класифікації доходів бюджету: 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. (Реквізити для сплати: Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку (IBAN): UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

У разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП (не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення), постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ст. 308 КУпАП з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (протокол серії ААД №511178 від 12.03.2024 року) закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод