Справа №750/2783/24
Провадження №3/750/2074/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді - Самусь Л.В.,

за участю секретаря - Бублик Т.М.,

захисника - Замури Л.П.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, особи з інвалідністю 3 групи внаслідок війни, мешканця АДРЕСА_1 , - за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

19.02.2024 о 15:02 год. в м. Чернігові, по вул. Кільцева, 1, ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу алкотестер Драгер ARHE-0221, проба позитивна 0,24% (проміле), з результатом згоден, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні 27.05.2024 ОСОБА_1 з протоколом не погодився, вказав, що він був на заправці, поїхав за грошима, бо заблокували картку, автомобіль залишив. Випив кави з бальзамом, бо нервував, хто викликав поліцію і чому не знає. Поліція під`їхала, пройшов огляд, склали протокол. У лікаря не пропонували пройти, не роз`яснили право не погодитись з результатом і пройти огляд у лікаря.

В подальшому, в судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за повідомленням захисника, ОСОБА_1 обізнаний про місце та час розгляду справи.

Вирішуючи питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , суд виходить з того, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь у розгляді її справи, встановлене частиною першою статті 268 КУпАП, не є абсолютним.

Відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення має корелюватися із завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, серед яких у відповідності до ст. 245 КУпАП є своєчасне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом, тобто таке відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення не має перешкоджати розгляду справи із збереженням можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, у випадку встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях такої особи.

За змістом ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП можуть розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом були створені всі належні процесуальні можливості для реалізації ОСОБА_1 права на захист, оскільки останньому надавався достатній час на запрошення захисника для представлення власних інтересів в суді, чим той і скористався. Крім того, захисник була ознайомлена з матеріалами справи та отримала копії відеозапису, долученого до протоколу, що підтверджується розпискою останньої.

Відтак, з метою дотримання необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за участю в судовому засіданні захисника ОСОБА_1 адвоката Замури Л.П., проти чого захисник не заперечувала.

Опитана в судовому засіданні інспектор взводу №2 роти №4 БУПП в Чернігівській області ДПП старший лейтенант поліції Польгуй-Меняйло Д.В. пояснила суду, що вона складала протокол. Так, на автозаправці почули конфлікт, чоловік був у стані сп`яніння. Потім він сів за кермо і почав рухатись. Вони зупинили автомобіль, побачили, що на ньому є пошкодження. Був запах алкоголю від водія, поводив себе неадекватно. Погодився пройти огляд на місці зупинки, Драгер показав 0,24 проміле, з яким водій погодився. Вони його зупиняли, в автомобілі більше нікого не було, саме ОСОБА_1 був за кермом.

Захисник просила закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки немає доказів керування автомобілем, не зазначена причина зупинки, автомобіль стояв. Вказала, що її підзахисному не було роз`яснено порядок проходження процедури освідування, зокрема право не погодитись з результатами та пройти такий огляд у лікаря. Крім того, ОСОБА_1 двічі дув у один і той самий мундштук, що заборонено правилами ДСТУ і це могло вплинути на результат, який з урахуванням похибки приладу поза розумним сумнівом не встановлює перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, допитавши інспектора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та надані захисником заперечення, суд приходить до наступного.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог, викладених у ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, обставини адміністративного правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Як визначено в п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з пунктами 7, 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0.2 проміле алкоголю в крові.

Так, не дивлячись на заперечення ОСОБА_1 своєї вини, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами, дослідженими матеріалами справи протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №708257 від 19.02.2024, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15.03.2024, чеком з результатами тестування на приладі Драгер Alcotest 6820 ARНЕ-0221 від 19.02.2024 з результатом 0.24‰, рапортом інспектора роти №4 БУПП в Чернігівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Дарини Польгуй-Меняйло від 19.02.2024, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1476255, відеозаписом до протоколу серії №708257 від 19.02.2024, переглянутим в судовому засіданні.

Всі вищезазначені докази повністю узгоджуються між собою і не містять будь-яких суперечностей.

Разом з тим, вище приведений аналіз доказів по справі змушує суд критично віднестись до пояснень ОСОБА_1 та його захисника, оскільки, зазначене ними, об`єктивно нічим не підтверджується.

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як слідує з переглянутого відеозапису до протоколу, поліцейськими було дотримано вимоги визначеного порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, встановленого діючим законодавством. На відеозаписі зафіксований факт руху автомобіля на автозаправці ОККО від місця, де розташовані заправочні колонки до відведеного місця для підкачки колес, і коли до автомобіля підійшли працівники поліції, ОСОБА_1 знаходився біля автомобіля і займався підкачкою колес, а в салоні автомобіля перебувала його собака. Зі спілкування ОСОБА_1 та поліцейських зрозумілим є факт, що перед цим вони вже спілкувались і поліцейській потрібно було уточнити інформацію у водія. Під час спілкування у поліцейських виник сумнів щодо тверезості водія, тому останньому було запропоновано видихнути в бік поліцейської, а також прохання виставити руки. Після чого поліцейською було названо ознаки алкогольного сп`яніння, як то запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння пальців рук, на що ОСОБА_1 відповів, що випив кави з коньяком, а руки тремтять тому, що він інвалід війни. Водію запропоновано пройти огляд на місці зупинки, і водій погодився пройти такий на місці з використанням спеціальних технічних засобів, після продуття приладу Драгер та зазначення результатів того, повідомлення про допустимі норми, ОСОБА_1 вказав, що згоден з результатом і згоден сплатити штраф. В подальшому під час роздруковування чеку з приладу Драгер, ОСОБА_1 випустив з автомобіля свого собаку, а потім пішов за нею. Його наздогнав працівник патрульної поліції, якому водій ОСОБА_1 вказав, що він не згоден з результатом тестування, на що працівником поліції було запропоновано водієві, в такому випадку, пройти огляд у лікаря-нарколога, після чого ОСОБА_1 сказав, що не треба, він згоден з результатами тестування. Більш того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не заперечував вживання алкогольного напою з кавою.

Посилання захисника ОСОБА_1 адвоката Замури Л.П. у своїх письмових запереченнях та у судовому засіданні на ту обставину, що ОСОБА_1 двічі дув у мундштук, що суперечить вимогам ДСТУ, що вплинуло на результат, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ДСТУ EN 15964:2014 газоаналізатори для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі використовують мундштуки для відбору проб дихання. Пунктом 3.11 Стандарту визначено, що мундштук це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання, яку приєднують до приладу для виявлення алкоголю у видихуваному повітрі й через яку особа, що її перевіряють, подає пробу видихуваного повітря. Мундштук використовують, щоб запобігти змішуванню проби видихуваного повітря з навколишнім повітрям і розбавленню проби, також мундштук повинен унеможливлювати вдихання забрудненого повітря від попередніх користувачів. З наявного в матеріалах справи відеозапису проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння вбачається, що він продував газоаналізатор в індивідуальний мундштук двічі лише з тих підстав, що з першої проби прилад не показав результатів, внаслідок недостатнього об`єму повітря, що згідно розділу 6 пункт 1 таблиці 2 Інструкції з експлуатації приладу «Drager Alcotest 6820» вимагає повторення видиху.

Також, суд вважає, що зазначені обставини, з урахуванням інших досліджених судом доказів, зокрема й відеозапису до протоколу, на якому ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими розповідає, що сьогодні вживав коньяк з кавою, не можуть однозначно свідчити про некоректність та невідповідність результатів огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням зазначеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 сукупністю досліджених доказів, а саме: даними, які містяться протоколі про адміністративне правопорушення, чеком приладу «Драгер» з показником 0,24 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15.03.2024 з підписом про згоду з результатами, оглянутим у судовому засіданні відеозаписом до протоколу, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечує факту керування автомобілем, підтверджує, що вживав алкоголь разом з кавою. Також вказаним відеозаписом зафіксовано проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» з показником 0,24 проміле, та його згода з результатами огляду на місці зупинки та в подальшому після виказаної незгоди з результатом відмова їхати до медичного закладу і зазначення, що згоден з результатом.

При цьому, на наявному в справі диску із відеозаписами зафіксовані найбільш вагомі моменти, які мають значення для прийняття обґрунтованого рішення по справі, як то керування водієм транспортним засобом, зупинка водія, спілкування з останнім, повідомлення тому про наявні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), отримання відповіді про те, що він вживав каву з коньяком, пропонування пройти процедуру освідування на місці зупинки, згода з таким результатом, потім заперечення, на що поліцейським було роз`яснення необхідність в такому випадку пройти огляд у лікаря-нарколога, і ОСОБА_1 погодився з результатами пройденого огляду на місці зупинки, складання протоколу з роз`ясненням його змісту та прав особи, тобто посилання захисника на складання протоколу з порушенням є безпідставним.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вбачається, що вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП «поза розумним сумнівом», оскільки зміст та суть наявних доказів виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі суддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Тобто, об`єктивні докази, які б спростовували вину ОСОБА_1 суду надані не були.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, в зв`язку з чим є підстави для накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Отже, від сплати судового збору на підставі п.8 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Проте ОСОБА_1 не надано до суду доказів стосовно того, що саме він є особою з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та членом сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, або є прирівняною до зазначених осіб у встановленому порядку особи.

При цьому, суд зазначає, що особи з інвалідністю 3 групи, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни третьої групи, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у встановленому порядку не прирівнюються до осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни.

Отже, від сплати судового збору на підставі п.8 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи, а не особи з інвалідністю 3 групи, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни третьої групи.

Окрім цього, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» пільг щодо сплати судового збору для інвалідів 3 групи, ветеранів війни - інвалідів війни не встановлено.

Отже, положення п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не розповсюджуються на ОСОБА_1 , а тому у відповідності до ст. 40-1, ч.7 ст.283 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» з останнього необхідно стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 23, 33, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

п о с т а н о в и в:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, відповідно до ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь