Провадження № 3/127/9153/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2024 о 03.46 год. по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення визнав та суду пояснив, що вчинив діяння за обставин, викладених у обвинувальному акті.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою статті 173-2 КпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне із зазначених в ній порушень.

У свою чергу частиною першою статті 173-2 КпАП регламентовано, що домашнє насильство полягає у вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Аналогічне визначення закріплене у пункті 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон № 2229-VIII). Зокрема, згідно з визначенням, даним у зазначеній правовій нормі, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до визначення, яке надане у пункті 14 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 17.11.2024 о 03.46 год. по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 у судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення визнав і суду пояснив, що вчинив його за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення надані форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (далі Форма), письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі Пояснення), рапорт працівника поліції (далі Рапорт), протокол прийняття заяви про правопорушення (далі Протокол).

Оцінюючи відомості, викладені у Рапорті, суд вважає за доцільне зауважити, що у постанові від 20.05.2020 (справа № 524/5741/16-а) ВС зауважив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Тому Рапорт має бути оцінений у сукупності з іншими доказами, які надані суду.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення визнав і суду пояснив, що вчинив його за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Ці відомості узгоджуються з Рапортом та Поясненнями. Тому суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства. щодо його дружини.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 , суд враховує, що до протоколу про адміністративне правопорушення надана копія постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 173-2 КпАП. Діяння ж, у зв`язку з яким складений протокол про адміністративне правопорушення, було вчинене 17.11.2024, тобто до закінчення строку, після настання якого особа вважається такою, що до адміністративної відповідальності в контексті частини другої статті 173-2 КпАП притягнута не була.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діяння ОСОБА_1 охоплюється складом правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення правопорушення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та вважає за доцільне з метою попередження вчинення останнім аналогічних правопорушень в майбутньому застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 173-2, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: