ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2611/24 Справа № 243/5702/24 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у м.Дніпро,

апеляційну скаргу захисника Мусаєва М.Г., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП,

встановила:

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму у 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , 12.07.2024 року о 21:00 годин перебував на військовій службі з ознаками алкогольного сп?яніння, про що свідчить характерний запах алкоголю з ротової порожнини. почервоніння обличчя, в?язка незрозуміла мова та хитка хода, на території тимчасового розташування роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою, захисник ОСОБА_2 просить ??повністю скасувати постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2024 р. у справі № 243/5702/24 про притягнення до адміністративної відповідальності військовослужбовця ОСОБА_1 , справу закрити.

Крім того, захисник просить поновити строк апеляційного оскарження як пропущеного із поважних підстав.

Так, захисник зазначає, що відповідно витягу із наказу № 1974 начальника військової частини НОМЕР_1 , що тимчасово розташована у АДРЕСА_2 , полковника ОСОБА_3 від 17.07.2024 р. відомо, що на підставі акту огляду на стан алкогольного сп?яніння старшого сержанта військової частини НОМЕР_1 , на ОСОБА_1 стрільця-зенітника ракетного відділяння роти вогневої підтримки, було складено адміністративний протокол А4123-РВП № 26 від 13.07.2024 р. та додатково: пунктом 1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани; пунктом 2 позбавлено щомісячної премії; пунктом 3 наказано не нарахувати додаткову грошову винагороду за липень 2024 р.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення був складений ТВО командира роти вогневої підтримки, молодшим сержантом ОСОБА_4 , який визначив, що ОСОБА_1 перебував на службі в стані алкогольного сп?яніння, виходячи з того, що з ротової порожнини ОСОБА_1 був чутний запах алкоголю. Обстеження ОСОБА_1 на стан алкогольного сп?яніння не проводилось. Таким чином, за одне адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності: судом до адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. та начальником військової частини до адміністративної відповідальності у вигляді суворої догани; позбавлений щомісячної премії, та не нараховано додаткову грошову винагороду за липень 2024 р.

Сторона захисту вказує, що відповідно до довідки № 16102 військово-лікарської комісії від 28.06.2024 р., у ОСОБА_1 визначено ряд захворювань, у тому числі й захворювання гіпертонія другої стадії, тому накладання чотирьох стягнень за одне адміністративне правопорушення є безпідставними.

Захисник вважає, що суд першої інстанції, при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення не з`ясував, чи притягнутий ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення командиром військової частини. Та зазначає, що особа, яка вчинила будь-яке правопорушення не може бути двічі притягнута до адміністративної відповідальності, а на ОСОБА_1 накладено чотири стягнення за одне адміністративне правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Мусаєв М.Г. не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Відповідно до ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше, як за три доби до дня розгляду справи у суді, у якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи захисника слушними, оскільки, суд не здійснив передбачені КУпАП процесуальні дії по належному повідомленню особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, останнього про час та місце розгляду справи та розглянув матеріали провадження без участі апелянта.

Крім того, судом не було надіслано ОСОБА_1 належним чином завіреної копії постанови суду.

Тому, наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Перевіривши витребувані із Індустріального районного суду м.Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, пр оаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, що не оскаржується захисником в апеляційній скарзі.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення не є підставою для скасування постанови , прийнятої відповідно до норм КУпАП з огляду на таке.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Серед видів юридичної відповідальності визначають наступні види: кримінальна; адміністративна; цивільно-правова; дисциплінарна; матеріальна; конституційна; міжнародно-правова.

Згідно із ст. 26 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП ( глава 13-Б КУпАП) та має нести адміністративну відповідальність відповідно до КУпАП, що прямо передбачено ч. 4 ст. 15 КУпАП.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Тобто, накладення стягнень за дисциплінарні проступки є правом командира, і використовується воно лише у разі необхідності, що передбачено п. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, тоді як ОСОБА_1 має нести відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що є винятком, передбаченим ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року (справі № 420/3630/20) відсутність рішення компетентного органу про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в діях тієї ж особи дисциплінарного проступку.

Також відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 22.01.2019 року ( справа №800/454/17) рішення дисциплінарного органу не має жодного правового відношення і значення для судів при розгляді справ про адміністративне правопорушення.

Отже, застосування до військовослужбовця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення після складання та направлення до суду матеріалів про адміністративне правопорушення, що є правом командира, не виключає притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП ОСОБА_1 , що відповідає положенням ч. 4 ст. 15 КУпАП, відповідно до якої він є суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП ( глава 13-Б КУпАП).

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи в повній мірі дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив стягнення в межах санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП з урахуванням особи правопорушника, який є військовослужбовцем, допустив грубе порушення, що впливає на виконання обов`язків військової служби, оскільки відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати, зокрема, алкогольні напої під час виконання обов`язків військової служби, та з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення, яке за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, що не оскаржується в апеляційній скарзі.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд зробив висновок, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд-

постановив:

Постанову судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.В. Рябчун