Справа № 135/1291/24
Провадження № 3/135/524/24
ПОСТАНОВА

іменем України

19.11.2024 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Тростянецько-Ладижинського відділу Державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загальний розмір якої станом на 09.10.2024 становить 113511,40 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

На виклик до суду ОСОБА_1 не з`явився, викликався та був належним чином повідомлений про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомив.

При цьому, суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа "Каракуця проти України"). Однак, ОСОБА_1 до суду не прибув, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористався.

За таких обставин, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також приймаючи до уваги, що участь особи при розгляді справ за ст. 183-1 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Частина 1 статті 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони даний адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» та доповнення статтею 183-1 глави КУпАП, Закон України № 2234-VІІІ від 07.12.2017 року набрав чинності 06.02.2018.

Внесення до КУпАП статті 183-1 спрямоване, перш за все, на посилення захисту права дитини на належне утримання з боку батьків, яке передбачено нормами Сімейного кодексу України, шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до судового наказу Чечельницького районного суду Вінницької області № 151/712/21 від 14.12.2021, з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.11.2021 до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця від 19.09.2022 відкрито виконавче провадження № 69889821 з виконання судового наказу № 151/712/21 від 14.12.2021.

На даний час виконавче провадження № 69889821 не завершене та перебуває на стадії примусового виконання.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 69889821 за період з грудня 2021 року по жовтень 2024 року включно встановлено, що станом на 09 жовтня 2024 року загальний розмір заборгованості становить 113511,40 грн.

З вказаного розрахунку видно, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання (19.09.2022) до моменту складення державним виконавцем розрахунку заборгованості (09.10.2024), загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів (113511,40 грн), з урахуванням часткового погашення заборгованості, перевищує суму відповідних платежів за шість місяців (3528*6= 21168).

При цьому суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Виходячи з диспозиції ст.183-1 КУпАП, не має значення, з яких причин особа не платить аліменти і чи були вони поважними, а достатньо лише факту несплати, який призвів до виникнення заборгованості у загальній сумі платежів понад шість місяців.

Тобто, можливість чи не можливість погасити заборгованість по аліментах перебуває поза межами об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною частиною ст.183-1 КУпАП. Це не позбавляє ОСОБА_1 обов`язку сплачувати аліменти, що стягнуті рішенням суду аж до закінчення строку, на які вони стягнуті або ухвалення компетентною особою (органом) рішення про припинення їх стягнення чи зменшення їх розміру, із підстав, передбачених вимогами закону.

За таких обставин, вважаю доведеним те, що ОСОБА_1 допустив несплату аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1КУпАП.

Зазначений висновок суду відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, та буде відповідати в першу чергу правам дитину на належне утримання з боку батьків.

В статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української PCP від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із частинами першої та другої статті 27 названої Конвенції, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

Враховуючи викладене, а також дані про особу правопорушника, щодо якого будь-які інші дані компрометуючого характеру відсутні, його матеріальний стан, вважаю, що адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт, відповідно до санкції ч. 1 ст.183-1 КУпАП, буде достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню ним нових правопорушень.

В порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 23, 221, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, за якою накласти на нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя