Номер провадження: 33/813/2613/24
Номер справи місцевого суду: 495/5172/24
Головуючий у першій інстанції Волков Ю.Ф.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №577224 від 01.06.2024 року, водій ОСОБА_1 01.06.2024 року о 19:50 год. в селі Молога, по вулиці Кишинівська, 260, керував мопедом YAMAHA SA 12б/н без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керувати таким Т/З, повторно протягом року (постанова ЕАТ 7601660), чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.5 ст. 126 КУпАП.

Постановою судді Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою та п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохстах неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. (сорок тисяч вісімсот грн..) без позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять грн.. 60 коп.).

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, таким чином був позбавлений можливості безпосередньо прийняти участь у судових засіданнях, на правничу допомогу. Також, склад адміністративного правопорушення, викладений у протоколі не відповідає диспозиції ч.2,5 ст. 126 КУпАП, що є підставо для скасування постанови суду першої інстанції. Крім того, у протоколі не повністю вказано місце скоєння правопорушення, тобто вказане тільки село, без зазначення району та області. Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 08.11.2024 року на 10-30 год., ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився.

05.11.2024 року на адресу суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі та про підтримання ним апеляційної скарги.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких підстав, а також враховуючи, що апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього підтверджується зібраними по справі доказами, з чим погоджується і апеляційний суд.

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, були повторно досліджені наявні в матеріалах справи докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №577224 від 01.06.2024 року, водій ОСОБА_1 01.06.2024 о 19:50 год. в селі Молога, по вулиці Кишинівська, 260, керував мопедом YAMAHA SA 12б/н без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керувати таким Т/З, повторно протягом року (постанова ЕАТ 7601660), чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.5 ст. 126 КУпАП. Від підпису на протоколі відмовився;

- витягом з «Адмінпрактика» відносно ОСОБА_1 відповідно до якої, постановою серії ЕАТ №7601660 від 26.08.2023 року, працівником поліції розглянуто справу, в ході якої встановлено, що ОСОБА_1 в Одеській області, м . Білгород - Дністровський, вул. Маршала Бірюзова буд.6 керував транспортним засобом не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. ОСОБА_1 працівником поліції притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 3400 грн.;

- рапортом начальнику Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ввід 01.06.2024 року, згідно якого 01.06.2024 року о 19:50 год. було зафіксовано в с. Молога, по вулиці Кишинівська, 260 громадянина ОСОБА_1 який керував мопедом YAMAHA без зареєстрованого посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

- довідкою виданою ГУНП в Одеській області Білгород - Дністровським районним відділом поліції про те, що ОСОБА_1 згідно із відомостями бази ІПНП «Цунамі» протягом поточного року вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП 26.08.2023 року, про що винесено постанову ЕАТ 7601660, аналогічне правопорушення вчинено 01.06.2024 року, про що складено протокол ААД №577224 за ч. 5 ст. 126 КУпАП (відповідальність особи за вказане правопорушення настає через повторність вчинення). Посвідчення водія не вилучалось, відмітка про отримання відсутня.

Вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провинну повторне протягом року порушення п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно п. 2.1а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Зазначене узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», згідно яких водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.

Згідно абз. 1-3 п. 2 Постанови про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Так, частинами 2-4 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2); керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3); керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4).

Тобто, вбачається, що для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст.126 КУпАП, необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом; або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; або позбавленою права керування транспортними засобами, і що таке керування є повторним протягом року.

Така кваліфікуюча ознака, як повторність, доводиться наявністю діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за керування транспортним засобом без права керування (ч. 2 ст. 126 КУпАП), за яке протягом одного року її вже було піддано адміністративному стягненню.

В справі, що переглядається в апеляційному порядку, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом - мопедом, підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії АД №577224 від 01.06.2024 року та рапортом начальнику Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ввід 01.06.2024 року.

Крім того, в апеляційній скарзі також не заперечується даний факт.

Повторність вчиненого протягом року правопорушення підтверджена постановою серії ЕАТ №7601660 від 26.08.2023 року, яка набрала законної сили та не оскаржена.

Таким чином, вбачається, що під час розгляду справи суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Тобто, всупереч доводам апеляційної скарги щодо неповного, упередженого та одностороннього розгляду районним судом справи, апеляційний суд зауважує, що при апеляційному перегляді оскаржуваної постанови апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог КУпАП, докази перевірені судом на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 251, 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, районний суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо розгляду судом першої інстанції справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і те, що таким чином апелянт позбавлений можливості безпосередньо прийняти участь у судових засіданнях, на правничу допомогу, оскільки згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, в апеляційній інстанції ОСОБА_1 шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження, було забезпечено право на апеляційний перегляд постанови, у викладенні відповідної правової позиці, право взяти особисту участь в апеляційному перегляді справи особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та надання можливості цій особі скористатися правовою допомогою захисника в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про те, що склад адміністративного правопорушення, викладений у протоколі не відповідає диспозиції ч.2,5 ст. 126 КУпАП, є помилковими, оскільки фабула зазначена в протоколі серії ААД №577224 від 01.06.2024 року відповідає складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та фабула зазначена в постанові серії ЕАТ №7601660 від 26.08.2023 року також відповідає ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Не спростовують інкриміноване правопорушення ОСОБА_1 не зазначення в протоколі району та області місця скоєння правопорушення, оскільки згідно протоколу який міститься в матеріалах справи є всі необхідні реквізити які передбачені ст. 256 КУпАП, для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної постанови суду першої інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, районним судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе