ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1776/24 Справа № 182/2799/24 Суддя у 1-й інстанції - Ступак Т.С. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Яремчук Л.В., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, продавець ТОВ «Продакт центр», яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) грн 00 коп., з конфіскацією вилучених предметів торгівлі які не мають марок акцизного податку; стягнуто судовий збір;

в с т а н о в и л а :

постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона 11.05.2024 близько 11-20 год. в м.Нікополь по вул. Г.Чорнобиля 106, в у магазині «Харчі» здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями, а саме горілкою «Соzак» без марок акцизного податку, відповідно до вимоги ст.226 Податкового кодексу України.

На зазначену постанову захисник адвокат Яремчук Л.В. діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нову, якою закрити провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказує, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення розглянув документ, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, в якому уповноважена особа здійснила виклад складу не адміністративного, а кримінального правопорушення. Зазначає, що КУпАП не передбачено, такого доказу як протокол, в якому належно описана об`єктивна сторона та всі елементи кримінального правопорушення. Отже, місцевий суд прийняв докази, які є недопустимими.

Наголошує, що об`єктивна сторона ст. 156 КУпАП полягає у здійсненні торгівлі, тобто обміну грошима, однак протокол про адміністративне правопорушення від 11.05.2024 року не містить даних про процес обміну товарами та грошима. В протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 наведено абстрактне формулювання.

Зазначає, що при складанні письмових пояснень ОСОБА_2 перебувала у стресовому стані, вказані пояснення від імені ОСОБА_1 складені особисто працівником поліції.

Учасники адміністративного провадження повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, захисник адвокат Яремчук Л.В. надіслала заяву про розгляд апеляційної скарги за її відсутності, зазначене не є перешкодою для розгляду справи за відсутності сторін.

Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до висновків, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містить стаття 256 КУпАП, якою, поряд з іншим, передбачені викладення суті адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих та інше. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як на доказ вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №997782 від 11.05.2024 із фототаблицею на якій зображено загальну вітрину магазину та зафіксовано товар, що не має марок акцизного податку; копію електронного рапорту ЄО за № 13078 від 11.05.2024 згідно з яким дільничним офіцером поліції було виявлено у магазині «Харчі» торгівлю безакцизним алкоголем; протокол особистого огляду, огляду речей та їх вилучення від 11.03.2024, згідно з яким було вилучено в магазині «Харчі», що розташоване за адресою: м.Нікополь, вул.Г.Чорнобиля 106В, дві пляшки горілки «Соzак», що розміщені для продажу, протокол було складено у присутності двох понятих та гр. ОСОБА_1 де наявні їх підписи; письмові пояснення ОСОБА_1 котра зазначила, що працівниками поліції на вітрині магазину, в якому вона працює, у продажу було виявлено дві пляшки горілки без марок акцизного збору; копію документів на підтвердження дозволу на ведення торгової діяльності; квитанцію про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення № 57.

Отже судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 здійснювала торгівлю алкогольними напоями без марок акцизного податку.

Проаналізувавши обставини скоєного правопорушення та докази, що містяться в матеріалах справи суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками викладеними в оскаржуваній постанові.

Так, апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, окрім відомостей із протоколу, які лише в сукупності з іншими доказами може вказувати на наявність вини особи та письмових пояснень самої ОСОБА_1 , відповідно до яких, вона зазначила, що придбала дві пляшки горілки у невідомої особи, щодо здійснення нею продажу алкогольних напоїв без марок акцизного податку, в письмових поясненнях не наведено.

Також, протокол огляду та вилучення з магазину двох пляшок горілки без марок акцизного податку, не можуть слугувати доказом здійснення саме ОСОБА_1 торгівлі алкогольними напоями та взагалі продаж у зазначеному магазині алкогольних напоїв без марок акцизного податку.

Крім того, матеріали справи не містять жодних показань свідків або письмових, фото- відео доказів надання ОСОБА_1 товару, а саме горілки іншим особам та отримання виручки, що є складовою торгівлі, також не вилучено грошей, одержаних внаслідок вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення, які відповідно до санкції ч.1 ст.156 КУпАП підлягають обов`язковій конфіскації, у разі визнання особи винною у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В постанові від 29.04.2020 р. у справі № 161/5372/17 Верховний Суд зазначив, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Суд зауважив, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. Суд касаційної інстанції вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Матеріали справи не містять показань жодного свідка продажу або осіб, які придбали алкогольні напої без марок акцизного податку.

Отже, відсутні достовірні відомості, щоб поза розумним сумнівом стверджувати, що саме ОСОБА_1 здійснювала торгівлю алкогольними напоями, тобто обмін товару на гроші та, що рідина, яка знаходилась у пляшці, відповідає критерію алкогольних напоїв, що в свою чергу виключає об`єктивну сторону інкримінованого адміністратвиного правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Малофєва проти Росії» зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, зміст правопорушення, викладений у протоколі та в оскаржуваній постанові, не відповідає ознакам правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Наведені обставини суд першої інстанції залишив без належного їх з`ясування та оцінки, а тому висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП за наведеного є необґрунтованими, що є підставою для скасування такого судового рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведено достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, приписами ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП та необхідність закриття провадження по справі, справі про адміністративне

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника адвоката Яремчук Л.В., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.156КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА