Справа № 161/281/24 Провадження №33/802/461/24 Головуючий у 1 інстанції:Кихтюк Р. М.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 Бакаєвича А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.05.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, застосувавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21.12.2023 року о 03.30 годині в місті Луцьку по вулиці Залізнична, 4, керував автомобілем «Opel Zafira», р.н. НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів), однак від проходження медичного огляду відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.16).

Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд позбавив його права на справедливий розгляд безстороннім судом, так як діяв упереджено з обвинувальним ухилом, а в основу його винуватості поклав лише одні припущення та недопустимі докази. Вважає постанову суду незаконною та необгрунтованою, так як вона не відповідає фактичним обставинам справи, винесена з грубим порушенням його права на захист, визначених ст.268 КУпАП України, норм матеріального, процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Вказує на те, що його не було повідомлено судом про розгляд справи 13.05.2024 року, ні повісткою, ні по телефону. А відтак він не знав, що 13.05.2024 року проведено розгляд справи щодо нього.

Звертає увагу на те, що у працівників поліції не було жодних законних підстав вимагати у нього проходження огляду на стан будь-якого сп`яніння, про що він неодноразово наголошував працівникам поліції. Спершу огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою алкотестера «Драгер», який виявився несправним. Після чого працівники поліції змусили його їхати разом з ними до наркодиспансеру, на що він знову мусив погодитися. Приїхавши до медичного закладу, він погодився прийти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак лікаря на місці не було і вони його чекали протягом тривалого часу. І коли він запитав у працівників поліції, чи довго вони будуть його тримати в наркодиспансері, останні наголосили, що лікаря десь немає, і він може іти додому. Про те, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України, він дізнався лише 04.06.2024 року, коли отримав від суду оскаржувану постанову. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений із поважних причин та просить його поновити (а.с.19-21).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Згідно до ч.1 ст.268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розглянуто 13.05.2024 року за відсутності ОСОБА_1 та немає даних про належне його повідомлення про судовий розгляд, чим порушено вимоги ч.1 ст.268 КпАП України, приходжу до висновку про необхідність скасування постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.05.2024 року та прийняття нової постанови, як це передбачено приписами п.3 ч.8 ст.294 КпАП України.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 249959 від 21.12.2024 року (а.с.1);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.3);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо ОСОБА_1 (а.с.4);

-рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП у Волинській області ОСОБА_2 від 21.12.2024 року (а.с.6);

-відеозаписом з нагрудних боді-камер інспекторів поліції (а.с.7).

Згідно довідки, складеної інспектором відділу адміністративної практики УПП у Волинській області ДПП Пархомчук О. від 22.12.2023 року, вбачається, що відповідно до бази даних інформаційно - телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має повторності чинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст..130 КпАП України. ОСОБА_1 отримував за місцем проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом НОМЕР_2 від 19.10.2022 року (категорія В) (а.с.5).

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251, 252 КпАП України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву у апеляційного суду.

Беручи до уваги вище наведене апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи ОСОБА_1 , які викладені в апеляційній скарзі, та наведені ним та його захисником в ході розгляду справи, не знайшли свого підтвердження, а також повністю спростовуються відеозаписом з боді-камер працівників поліції.

Відповідно до положень ст.23 КпАП України, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

На виконання вимог ст.33 КпАП України при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу правопорушника, ступінь його вини.

А тому, враховуючи характер та ступінь небезпеки вчиненого, а також ту обставину, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, що відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності, тому з метою попередження вчиненню нових правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КпАП України.

Згідно ст.40-1 КпАП України судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України скасувати.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок ) судового збору.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.