Номер провадження: 33/813/2380/24
Головуючий у першій інстанції Засядьвовк О. Д.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарці судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, за участю захисника Барбула О.О., представника митного органу Кептене Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Бєлошицької Л.Ф. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 05.09.2024 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Україна, Одеська область, Болградський район, с. Виноградівка, місце роботи - ФОП « ОСОБА_2 », водій, місце проживання - АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 22.01.2024 виданий 5129,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України

установив

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.09.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил за протоколом про ПМП № 0212/50000/24 від 19.02.2024 р., а саме: ювелірних виробів в асортименті, виготовлених з металу сріблястого та жовтого кольору, оздоблених камінцями, а саме, ланцюжки 8 шт., браслети 71 шт., сережки 65 пар, кільця 39 шт.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Транспортний засіб «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», державний номер НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , країна реєстрації Україна, 2017року виготовлення, чорного кольору, об`єм двигуна 2987 куб.см. з ключами запалення та свідоцтвом СТР №170462 вів 16.05.2023 про реєстрацію транспортного засобу марки «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», державний номер НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , які були вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0212/50000/24 від 19.02.2024 повернуто ОСОБА_1 ..

Відповідно до постанови суду: 19.02.2024 року приблизно о 07 годині 17 хвилин в пункт пропуску «Орлівка» митного поста «Придунайський» Одеської митниці по смузі руху «червоний коридор» прибув автобус марки «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», державний номер НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , країна реєстрації Україна, який прямував з Туреччини (м. Стамбул) до України (м. Одеса), під керуванням водія фірми перевізника ФОП « ОСОБА_2 », громадянина України ОСОБА_1 , разом з 4 (чотирьма) пасажирами.

При візуальному огляді та усному опитуванні, в порядку ст. 342 Митного кодексу України, водій вказаного автобусу, громадянин України ОСОБА_1 , та пасажири, заявили посадовій особі митного органу про відсутність товарів та предметів, які підлягають письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, або які заборонені чи обмежені до переміщення через митний кордон України.

Під час здійснення митного оформлення вищевказаного транспортного засобу відповідно до АСАУР АСМО «Інспектор» Держмитслужби було встановлено наявність орієнтування від 01.02.2024, згідно з яким при перетині митного кордону України провести митний огляд на предмет виявлення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Крім того, при проведенні митного оформлення, відповідно до п. 5 Постанови КМУ від 23.05.2012 №467, на підставі встановлених індикаторів ризику посадовими особами м/п «Придунайський» Одеської митниці було виставлено додаткові форми митного контролю, а саме: застосовання скануючої системи, проведення фотографування та митного огляду.

19.02.2024, керуючись ст. 338 Митного кодексу України, посадовими особами Одеської митниці спільно з представниками ДПСУ та ВВБ Одеської митниці було проведено поглиблений митний огляд автобусу марки «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», державний номер НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , країна реєстрації Україна, а також багажу, який у ньому переміщувався, що підтверджується Актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 19.02.2024 № 500420/2024/000342.

Під час здійснення спільного прикордонно-митного огляду автобусу марки «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», державний номер НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , країна реєстрації Україна, у присутності головного державного інспектора ВВБ Одеської митниці Пацюрківського С.І. та старшого офіцера ПОРВ (з м.д.н.п. Орлівка) ГОРВ НОМЕР_4 прикордонного загону ДПСУ, капітана ОСОБА_3 , було виявлено приховані від митного контролю ювелірні вироби в асортименті, виготовлені з металу сріблястого та жовтого кольору, оздоблені камінцями, а саме, ланцюжки 8 шт., браслети 71 шт., сережки 65 пар, кільця 39 шт.

Доступ до виявлених ювелірних виробів було встановлено шляхом демонтажу передньої панелі автобусу марки «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», державний номер НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , країна реєстрації Україна, а саме, зазначені ювелірні вироби знаходились за передньою панеллю «торпедо», перед сидінням водія та переднім пасажирським сидінням, виявлення яких стало можливим після демонтажу та видалення заглушки «ниші для особистих речей», доступ до якої без фізичного втручання та демонтажу не можливий.

Виявлення прихованих ювелірних виробів стало можливим за допомогою використання технічних засобів митного контролю, а саме, набору оглядових дзеркал та ліхтарику.

Після виявлення прихованих ювелірних виробів, з метою встановлення наявності у автобусі марки «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», державний номер НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , країна реєстрації Україна, товарів та предметів, які підлягають письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, або які заборонені чи обмежені до переміщення через митний кордон України, вказаний транспортний засіб було додатково обстежено шляхом застосування скануючої системи «RAPISCAN EAGLEMOBILE M4507». За результатами проведеного дослідження інших прихованих товарів та предметів, окрім прихованих у вказаному автомобілі ювелірних виробів, виявлено не було.

Таким чином, водій фірми перевізника ФОП « ОСОБА_2 », громадянин України ОСОБА_1 , прямуючи на автобусі марки «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», державний номер НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , країна реєстрації Україна, вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, ювелірних виробів в асортименті, виготовлених з металу сріблястого та жовтого кольору, оздоблені камінцями, а саме, ланцюжки 8 шт., браслети 71 шт., сережки 65 пар, кільця 39 шт., які переміщувались ним через митний кордон України з приховуванням від митного контролю у спосіб, що утруднює їх виявлення, а саме: за передньою панеллю «торпедо», перед сидінням водія та переднім пасажирським сидінням, виявлення яких стало можливим після демонтажу та видалення заглушки «ниші для особистих речей», за допомогою технічних засобів митного контролю - набору оглядових дзеркал та ліхтарику.

Зазначені дії, ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

В апеляційній скарзі представник Одеської митниці, не погоджуючись із постановою суду в частині накладення стягнення, вважає, що постанова суду винесена із порушенням норм процесуального права та всупереч вимогам КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що санкцією ст.483 МК України передбачено накладення штрафу у розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, що у відповідності до ст.462 МК України є основним видом стягнення, а конфіскація є додатковим.

В порушення вищевикладених вимог закону, суд, визнаючи винним ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України, не призначив основного покарання.

На підставі цього, просить постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 05.09.2024 року щодо визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України змінити у частині накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100% від вартості безпосередніх предметів правопорушення, а саме: 117227,94 грн.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, натомість він був представлений захисником ОСОБА_4 , тому суд вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу представника Одеської Митниці за відсутності особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення представника Одеської Митниці Кептене Д.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку захисника Барбула О.О., який заперечував проти апеляційної скарги і просив відмовити у її задоволенні, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 483 МК України за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості передбачена відповідальність.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом. Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, про що також вказано в апеляційній скарзі представника митниці.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як встановлено судом 1-ої інстанції, 19.02.2024 року приблизно о 07 годині 17 хвилин в пункт пропуску «Орлівка» митного поста «Придунайський» Одеської митниці по смузі руху «червоний коридор» прибув автобус марки «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», державний номер НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , країна реєстрації Україна, який прямував з Туреччини (м. Стамбул) до України (м. Одеса), під керуванням водія фірми перевізника ФОП « ОСОБА_2 », громадянина України ОСОБА_1 , разом з 4 (чотирьма) пасажирами.

При візуальному огляді та усному опитуванні, в порядку ст. 342 Митного кодексу України, водій вказаного автобусу, громадянин України ОСОБА_1 , та пасажири, заявили посадовій особі митного органу про відсутність товарів та предметів, які підлягають письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, або які заборонені чи обмежені до переміщення через митний кордон України.

Під час здійснення митного оформлення вищевказаного транспортного засобу відповідно до АСАУР АСМО «Інспектор» Держмитслужби було встановлено наявність орієнтування від 01.02.2024, згідно з яким при перетині митного кордону України провести митний огляд на предмет виявлення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Крім того, при проведенні митного оформлення, відповідно до п. 5 Постанови КМУ від 23.05.2012 №467, на підставі встановлених індикаторів ризику посадовими особами м/п «Придунайський» Одеської митниці було виставлено додаткові форми митного контролю, а саме: застосовання скануючої системи, проведення фотографування та митного огляду.

19.02.2024, керуючись ст. 338 Митного кодексу України, посадовими особами Одеської митниці спільно з представниками ДПСУ та ВВБ Одеської митниці було проведено поглиблений митний огляд автобусу марки «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», державний номер НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , країна реєстрації Україна, а також багажу, який у ньому переміщувався, що підтверджується Актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 19.02.2024 № 500420/2024/000342.

Під час здійснення спільного прикордонно-митного огляду автобусу марки «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», державний номер НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , країна реєстрації Україна, у присутності головного державного інспектора ВВБ Одеської митниці Пацюрківського С.І. та старшого офіцера ПОРВ (з м.д.н.п. Орлівка) ГОРВ НОМЕР_4 прикордонного загону ДПСУ, капітана ОСОБА_3 , було виявлено приховані від митного контролю ювелірні вироби в асортименті, виготовлені з металу сріблястого та жовтого кольору, оздоблені камінцями, а саме, ланцюжки 8 шт., браслети 71 шт., сережки 65 пар, кільця 39 шт.

Доступ до виявлених ювелірних виробів було встановлено шляхом демонтажу передньої панелі автобусу «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», а саме, зазначені ювелірні вироби знаходились за передньою панеллю «торпеди», перед сидінням водія та переднім пасажирським сидінням, виявлення яких стало можливим після демонтажу та видалення заглушки «ниші для особистих речей», доступ до якої без фізичного втручання та демонтажу неможливий.

Виявлення прихованих ювелірних виробів стало можливим за допомогою використання технічних засобів митного контролю, а саме, набору оглядових дзеркал та ліхтарику.

Після виявлення прихованих ювелірних виробів, з метою встановлення наявності у автобусі марки «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», державний номер НОМЕР_2 , товарів та предметів, які підлягають письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, або які заборонені чи обмежені до переміщення через митний кордон України, вказаний транспортний засіб було додатково обстежено шляхом застосування скануючої системи «RAPISCAN EAGLEMOBILE M4507». За результатами проведеного дослідження інших прихованих товарів та предметів, окрім прихованих у вказаному автомобілі ювелірних виробів, виявлено не було.

Таким чином, водій фірми перевізника ФОП « ОСОБА_2 », громадянин України ОСОБА_1 , прямуючи на автобусі марки «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», державний номер НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , країна реєстрації Україна, вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, ювелірних виробів в асортименті, виготовлених з металу сріблястого та жовтого кольору, оздоблені камінцями, а саме, ланцюжки 8 шт., браслети 71 шт., сережки 65 пар, кільця 39 шт., які переміщувались ним через митний кордон України з приховуванням від митного контролю у спосіб, що утруднює їх виявлення, а саме: за передньою панеллю «торпедо», перед сидінням водія та переднім пасажирським сидінням, виявлення яких стало можливим після демонтажу та видалення заглушки «ниші для особистих речей», за допомогою технічних засобів митного контролю - набору оглядових дзеркал та ліхтарику.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 483 МК України.

Обставини вчинення правопорушення підтверджуються зібраними в порядку ст. 495 МК доказами, які містяться в: протоколі про порушення митних правил № 0212/50000/24 від 19.02.2024 року, фототаблицею до протоколу про ПМП, актом огляду від 19.02.2024, іншими матеріалами справи які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, є належними та допустимими.

Апеляційний суд враховує, що стороною захисту в апеляційному порядку не оскаржував ся висновок суду 1-ої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 483 МК України, тому в цій частині постанова суду не перевіряється.

Згідно з частиною першою статті 466 МК України адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Так, санкцією ч. 1 ст. 483 МК України передбачено конфіскацію транспортного засобу лише у випадку, коли він був обладнаний спеціально виготовленими сховищами (тайниками) для переміщення товарів, безпосередніх предметів порушення митних правил, через митний кордон України.

Пунктом 53 ст.4 МК України визначено спеціально виготовлене сховище (тайник) сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу, тощо.

Як встановлено судом 1-ої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ювелірні вироби були виявлені в ємностях, що були передбачені конструкцією автомобіля та в які конструктивних змін не вносилось та ніяких переобладнань не вчинялося, тобто у порожнинах, які за своїми технічними даними, передбачені заводом виробником, а тому не можуть відноситися до спеціально виготовленого сховища.

Доказів, які б свідчили протилежне представником Одеської митниці суду 1-ої інстанції та апеляційному суду не надані.

При накладенні стягнення, суд керувався, в тому числі, практикою ЄСПЛ у аналогічних справах, а саме, у своїй практиці щодо вирішення питань про застосування санкції у вигляді конфіскації безпосередніх предметів чи знарядь правопорушення ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 06.11.2008 року по справі «Ісмаїлов проти Росії», встановив, що згідно з принципом верховенства права, який закріплений в усіх статтях Конвенції, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, стягнення повинне бути пропорційним, відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам. У випадку, якщо суд дійде висновку, що стягнення у вигляді конфіскації майна не забезпечить балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту права власності конкретної особи, то він має право не накладати таке стягнення навіть у випадку, коли воно передбачене положеннями МК України як обов`язкове.

Отже, питання, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогам захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу пропорційності. Суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стануть вжиті заходи особистим і надмірним тягарем для правопорушника.

Крім того, вирішуючи питання про конфіскацію предметів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками) і транспортних засобів, що використовувалися для приховування чи переміщення товарів, судом також враховується те, що відповідно до роз`яснень, які містяться у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», вирішувати питання про конфіскацію предметів зі спеціально виготовленими сховищами (тайниками) і транспортних засобів, що використовувалися для приховування чи переміщення товарів через митний кордон України, суди повинні враховувати: обсяги конструктивних змін, внесених у ці предмети або транспортні засоби з метою приховування товарів; співвідношення вартості й кількості товару, який був предметом порушення митних правил з вартістю транспортного засобу, в якому цей товар переміщувався; інші обставини.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду 1-ої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів про виготовлення ОСОБА_1 спеціальних сховищ (тайників) або про внесення конструктивних змін до автомобіля, а лише свідчать про використання правопорушником конструктивних особливостей транспортного засобу для переміщення ювелірних виробів.

Крім того, вартість товарів, які були предметом порушення митних правил значно менша від вартості транспортного засобу, який використовувався для їх переміщення через митний кордон України, що також свідчить про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації транспортного засобу.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги представника митниці про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що санкцією ст.483 МК України передбачено накладення штрафу у розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, що у відповідності до ст.462 МК України є основним видом стягнення, а конфіскація є додатковим, тому в порушення вищевикладених вимог закону, суд, визнаючи винним ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України, не призначив основного покарання, апеляційним судом встановлено наступне.

За вимогами ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення судом 1-ої інстанції враховані характер вчиненого правопорушення, особа порушника та ступінь його вини.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самими правопорушником, так і іншими особами, суд 1-ої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, без конфіскації транспортного засобу.

Згідно довідки про ціну ТОВ «Експоцентр Одеса» від 13.03.2021 №0118-inf, вартість затриманого автобусу «Мercedes Benz Sprinter 319 CDI», державний номер НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , країна реєстрації Україна, складає 300000 гривень.

Вартість частини ювелірних виробів (№1,3, 12-17 нумерація згідно постанови), які були предметом порушення митних правил, відповідно до висновку експертизи, становить 117 227, 94 грн. Дослідження дорогоцінного та напівдорогоцінного каміння не проводилось у зв`язку з тим, що це питання виходить за межі компетенції Одеського управління експертиз та дослідження Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.

Відповідно до ч.2 ст. 541 МК України у разі неможливості конфіскації товарів, з осіб, які вчинили порушення митних правил, державним виконавцем за рішенням суду в установленому законом порядку може стягуватися вартість цих товарів.

Таким чином, врахувавши, що в матеріалах справи відсутній розрахунок витрат митного органу в національній валюті України (гривні), а також відсутній розрахунок вартості всіх вилучених ювелірних виробів, а лише їх частини, суд 1-ої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про можливість не стягувати з ОСОБА_1 вказані витрати.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Важливе значення для перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження мають форма і зміст апеляційної скарги. Значною мірою від того, які доводи і мотиви викладені у скарзі та які вимоги висуваються скаржником, залежать наслідки апеляційного провадження.

Щодо вимог апеляційної скарги митного органу про зміну постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 05.09.2024 року відносно ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100% від вартості безпосередніх предметів правопорушення, а саме: 117227,94 грн., апеляційний суд звертає увагу на те, що не допускається посилення стягнення шляхом зміни судового рішення.

Доповнення до апеляційної скарги на постанову судді стосовно ОСОБА_1 до початку апеляційного розгляду подані не були.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, дав цим обставинам належну оцінку, вислухав всі аргументи сторін та, прийняв обґрунтоване рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України із накладенням на нього стягнення у виді конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил за протоколом про ПМП № 0212/50000/24 від 19.02.2024 р., а саме: ювелірних виробів в асортименті, виготовлених з металу сріблястого та жовтого кольору, оздоблених камінцями, а саме, ланцюжки 8 шт., браслети 71 шт., сережки 65 пар, кільця 39 шт., а загальні посилання скаржника на ухвалення судового рішення всупереч вимогам норм статей 245 КУпАП та 486 МК України не спростовують цих правильних висновків суду.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам протоколу про порушення митних правил № 0212/50000/24 від 19.02.2024 р., яким Малиновський районний суд м. Одеси надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи протоколу про порушення митних правил, що зазначені і в апеляційній скарзі, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Доводи апеляційної скарги представника Одеської митниці Держмитслужби не містять будь-якого обґрунтування незаконності постанови суду 1-ої інстанції.

Отже, апеляційний суд вважає постанову суду 1-ої інстанції законною, обґрунтованою, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її зміни та задоволення апеляційної скарги представника Одеської митниці Держмитслужби.

Керуючись ст.ст. 7, 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 465, 471, 527, 529 МК України, апеляційний суд -

постановив

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Бєлошицької Л. - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 05.09.2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець