Справа № 694/1713/24
Провадження № 3-в/694/9/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.11.2024 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши заяву адвоката Дубового Ігора Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про розстрочення виконання постанови суду в частині сплати штрафу по справі про адміністративне правопорушення від 13 серпня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Звенигородського районного суду Черкаської області 28.08.2024 року надійшла заява від адвоката Дубового Ігора Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови суду в частині сплати штрафу в розмірі 40 800 грн.

На обґрунтування заяви заявник зазначив, що постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 серпня 2024 року, ОСОБА_1 було визнано винним за ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн., однак виконання постанови для ОСОБА_1 ускладнюється в зв`язку з тим, що останній закінчує 11 клас та вступає до університету та оскільки є неповнолітнім він не має постійного стабільного заробітку за рахунок якого можна було б здійснити погашення штрафу в такому розмірі. Крім того, мати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи та потребує постійного догляду та лікування. ОСОБА_2 отримує пенсію в розмірі 2900.00 грн., офіційно не працює та немає постійнго доходу. Таким чином єдиним стабільним джерелом прибутку є пенсія матері.

Перевіривши матеріали, додані до заяви, а також матеріали справи №694/1713/24, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви з таких підстав.

З матеріалів справи № 694/1713/24 судом встановлено, що постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 серпня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800.00 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 25.10.2024 року постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.08.2024 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Статтею 27 КУпАП передбачено, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок провадження по виконанню постанови про накладення штрафу визначені правопорушення; нормативно-правовий акт № 8073-X від 07.12.1984 р. главою 27 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Тим самим, розстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу є винятком із загального правила, та, можлива, у зв`язку з наявністю обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, до яких, зокрема, відносяться тяжка хвороба особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, якщо цей факт підтверджено документом лікувальної установи; складні сімейні обставини або інші поважні причини, що об`єктивно перешкоджають виконанню постанови.

Обґрунтовуючи заяву про надання розстрочки в оплаті штрафу ОСОБА_1 зазначає, що він є неповнолітнім та єдиним доходом його сім`ї є пенсія матері, яка хворіє та потребує стороннього догляду і лікування. Також вказує, що мама не працює та іншого доходу окрім пенсії немає, однак доказів витрат на лікування матері та довідки про відсутність у неї доходів не надав. Доказів, які б підтверджували вказані обставини, та взагалі будь-яких доказів щодо майнового стану, та відсутності можливості сплатити штраф суду не надано.

Крім цього слід врахувати, що штраф як вид адміністративного стягнення полягає в грошовому стягненні й накладається судом у випадках і розмірі, установлених законом, з урахуванням законодавчо визначених його розмірів.

По суті штраф є заходом примусу, що застосовують від імені держави за постановою суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні її права власності на певну суму грошових коштів, цей вид стягнення спричиняє істотні матеріальні наслідки, невигідні для винуватої особи. Відтак, призначене стягнення у виді штрафу спрямовано саме на створення істотних матеріальних наслідків для винуватої особи, а ОСОБА_1 за змістом заяви хоче фактично уникнути таких наслідків шляхом сплати штрафу у вигідний для нього спосіб, що зводить нанівець саму суть такого стягнення.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції.

ЄСПЛ неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове, судове рішення залишалося невиконаним.

За таких обставин, задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочку сплати штрафу допускає можливість невиконання судового рішення, що протирічить приписам ст. 23 КУпАП про те, що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, запобігання вчиненню нових правопорушень.

Підстави, на які посилається заявник для розстрочки виконання постанови суду, суд вважає недостатніми, так яквони не підтверджують неплатоспроможність заявника, а також не надано даних про матеріальний стан заявника та його матері.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про відмову заявнику у задоволенні заяви про розстрочку виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення в частині сплати штрафу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.27, 298, 301, 304, 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 серпня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення №694/1713/24 в частині сплати штрафу в розмірі 40800 грн. 00 коп. - залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Д.І. Сакун