Справа № 738/2250/24
№ провадження 3/738/925/2024
Постанова

іменем України

10 жовтня 2024 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Парфененко О. Я., за участю секретаря судового засідання Зубкович Н. Ф., pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi справу про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 184 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання по АДРЕСА_1 ,

встановив:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 19 вересня 2024 року, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 184 КУпАП, а саме: будучи батьком неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належним чином не виконав батьківські обов`язки щодо виховання сина, внаслідок чого 19 вересня 2024 року неповнолітній ОСОБА_2 керував транспортним засобом мотоциклом ИЖ Планета 5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив пункт 2.2. ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене часиною 2 статті 126 КУпАП, однак не досяг віку адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується, зокрема шляхом направлення за місцем проживання судової повістки, причини неявки до суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав..

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Європейський суд з прав людини в пункті 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, рішення у справі «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003).

Зі змісту Протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол складений у присутності ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис у протоколі, отже останній був обізнаний про існування судового провадження з розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, що узгоджується із положеннями частини першої статті 268 КУпАП.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Частиною третьою статті 184 КУпАП передбачена відповідальність батьків за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд дослідив докази:

-відомості, внесені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 185743 від 19 вересня 2024 року;

-рапорт від 19 вересня 2024 року;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 19 вересня 2024 року.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 належним чином не виконав батьківські обов`язки щодо виховання сина, внаслідок 19 вересня 2024 року неповнолітній ОСОБА_2 керував транспортним засобом мотоциклом ИЖ Планета 5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 126 КУпАП.

Суд не встановив достеменних відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 належного виконання батьківських обов`язків щодо виховання сина, оскільки посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не додала до нього доказів, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , а також доказів вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ, згідно з якою доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно із вказаною позицією ЄСПЛ «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією частини третьої статті 184 КУпАП, зокрема доказів, що ОСОБА_1 неналежним чином не виконує батьківські обов`язки щодо виховання неповнолітнього сина та доказів вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 184 КУпАП, оскільки до протоколу на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 184 КУпАП, не додано доказів щодо неналежного виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина та доказів вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП.

Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 184 КУпАП необхідно закрити, згідно з положеннями пункту першого статті 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 23, 251, 247, 294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 184 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.Я. Парфененко