ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/6978/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2024 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М.

за участю секретаря судового засідання Овчаренко К.А.,

особи, щодо якої складено протокол, - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Янчука О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, який на підставі посвідки на постійне проживання за № НОМЕР_1 від 16.03.2020 офіційно проживає в Україні, адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протокола про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 143838 від 05.10.2024 р., водій ОСОБА_1 05.10.2024 р. о 22 годині 30 хвилин за адресою: м. Київ, проспект Бажана, буд. 1А, керував транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, адміністративне правопорушення скоєно повторно протягом року (попередня постанова серії ДП18 № 812715 від 03.06.2024), чим порушив п. 2.1.а ПДР України - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, відповідальність за що передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Захисник у письмових поясненнях від 11.11.2024 просив закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Просив суд звернути увагу суду на те, що гр. ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнає та просить суд закрити провадження у даній справі з огляду на таке.

Громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Грузії, який на підставі посвідки на постійне проживання за № НОМЕР_1 від 16.03.2020 р. офіційно проживає в Україні. Адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 (копія посвідки додається до цих пояснень). Громадянин ОСОБА_1 офіційно працює за основним місцем роботи в Комунальному некомерційному підприємстві Київської обласної ради «Київський обласний онкологічний диспансер» на посаді лікаря-гінеколога-онколога відділення онкогінекології з 12.12.2022 р. (наказ № 392-к від 09.12.2022 р.) по теперішній час, що підтверджується довідкою № 210 від 07.11.2024р.

ОСОБА_1 05.10.2024 о 22 годині 30 хвилин за адресою: м. Київ, проспект Бажана, буд. 1А, коли був зупинений співробітником патрульної поліції ОСОБА_2 , керував власним транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 , маючи при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, зокрема посвідчення водія № НОМЕР_3 (дата видачі - 06.06.2022), яке було пред`явлено співробітнику поліції (копія посвідчення водія додається до цих пояснень). При цьому, згідно апостильованої Довідки про видачу посвідчення водія, виданої Агентством обслуговування Міністерства внутрішніх справ Грузії від 24.06.2024р. за № НОМЕР_4, посвідчення водія № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно було видано 06.06.2022 р., в т.ч. на право керування ТЗ категорії В, яке надає право керувати автомобілем BMW X5, яким 05.10.2024 р. о 22:30 керував Гогісванідзе Теймураз, а надане йому право керування ТЗ не є призупиненим або скасованим (копія довідки додається до цих пояснень). Це спростовує твердження співробітника поліції ОСОБА_2 , яке викладено в Протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 143838 від 05.10.2024р., про те, що водій ОСОБА_1 05.10.2024 р. о 22 годині 30 хвилин за адресою: м. Київ, проспект Бажана, буд. 1А, керував транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії. Таке посвідчення водій ОСОБА_1 мав та надав його співробітнику поліції, яка його запинила.

Відповідно до вимог підпункту "а" пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (надалі - ПДР), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Водій ОСОБА_1 05.10.2024р. о 22:30 за адресою: м. Київ, проспект Бажана, буд. 1А, керував транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 , маючи при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії - «В», а саме, посвідчення водія № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 від 06.06.2022 р.

Факт керування ОСОБА_1 05 жовтня 2024 року транспортним засобом, а саме BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 підтверджується матеріалами справи та не заперечується ОСОБА_1. Водночас, ОСОБА_3 категорично не погоджується з висновками особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, про те що він керував транспортним засобом, не маючи права керувати таким транспортним засобом.

Посвідчення водія № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 від 06.06.2022р. було надано, водночас у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 143838 від 05.10.2024 р. інспектором 1 взводу 1 роти 4 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві капітаном поліції ОСОБА_2 абсолютно нічого не сказано щодо того, що ОСОБА_1 надав вищевказане посвідчення або чому надане посвідчення не є таким, що не надає право керувати ТЗ на думку та переконання інспектора поліції. Віденською Конвенцією про дорожній рух від 08.11.1968 року, до дії якої Україна приєднався, з метою полегшення міжнародного дорожнього руху та підвищення безпечності на дорогах, було погоджено одноманітність правил дорожнього руху у країнах-учасниках даної Конвенції. З пункту «і» частини 2 статті 41 Конвенції вбачається, що Договірні сторони визнають будь-яке національне посвідчення водія, що відповідає приписам додатку «6» до цієї Конвенції, дійсним на своїй території для керування транспортним засобом, що відповідає категорії або категоріям транспортних засобів, на керування якими видані посвідчення, за умови, що зазначені посвідчення є дійсними та що вони видані іншою Договірною стороною або одним з її територіальних підрозділів або об`єднанням, уповноваженим на те цією Договірною стороною. Додаток «6» Конвенції з положеннями, що застосовуються з 29.03.2011 року визначає вимоги до національних посвідчень водія країн-учасників Конвенції. Грузія також є підписантом вказаної Конвенції, а тому Посвідчення водія № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 від 06.06.2022 р. є дійсним на території України.

Згідно пункту 1 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511), це Положення є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства. Особливості допуску громадян до керування транспортними засобами у період воєнного стану та протягом року з дня його припинення або скасування визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 184 "Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1270). Пункт 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993р. № 340 регламентує порядок керування ТЗ іноземними громадянами або особами без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, або які переїжджають на постійне місце проживання в Україну. Так, згідно абзацу першого пункту 30 Положення, особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту. Відповідно до вимог абзацу п`ятого пункту 30 Положення, Посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).

Гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Грузії, який отримав від підрозділу Державної міграційної служби (Орган що видав - 8011) посвідку на постійне проживання за № НОМЕР_1 ще - 16.03.2020 р., та відповідно до положень Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є іноземцем (громадянином Грузії), який постійно проживає в Україні. При цьому, посвідчення водія № НОМЕР_3 громадянин ОСОБА_1 отримав 06.06.2022 р., тобто значно пізніше отримання ним посвідки на постійне проживання за № НОМЕР_1 (16.03.2020 р.), а тому, відповідно до вимог абзацу п`ятого пункту 30 Положення, таке посвідчення водія не може вважатись недійсним, бо даний абзац пункту 30 Положення містить єдиний варіант недійсності посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну - через 60 днів з дати видачі посвідки на постійне проживання. Окремо варто наголосити та зауважити на тому, що жодним законодавчим або нормативно-правовим актом України не встановлено, що посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну та видане такій особі вже після того як органами та підрозділами ДМС видано документ на постійне проживання в Україні, є недійсним, а так само не встановлені строки дійсності таких посвідчень водія. Так само норми чинного законодавства не встановлюють строки обміну виданих громадянам України, іноземцям або особам без громадянства за кордоном посвідчень водія іноземної держави. Здійснюючи свої права за принципом «дозволено все, що прямо не заборонено законом», закріпленим в Конституції України, громадянин ОСОБА_1 абсолютно правомірно та на законних підставах кермує власним ТЗ на підставі чинного посвідчення водія № НОМЕР_3 від 06.06.2022р., оскільки, як вже було відзначено вище, жоден законодавчий або нормативно-правовий акт в Україні не встановлює його недійсність. Слід зазначити, що згідно з Законом України «Про імміграцію», громадяни іноземних держав, які отримали посвідку на постійне проживання, прирівнюються у багатьох своїх правах до громадян України, в т.ч. у праві обміну посвідчень водія іноземної держави на національні посвідчення водія. При цьому, згідно вимог пункту 32 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993р. № 340, Видані громадянам України за кордоном посвідчення водія іноземної держави, які відповідають вимогам Конвенції про дорожній рух 1968 року, підлягають обміну на національні посвідчення водія без складання теоретичного і практичного іспитів за умови, що зазначені громадяни України постійно проживають на території України. У такому випадку в національному посвідченні водія зазначається право на керування транспортними засобами тих категорій, які зазначені в посвідченні водія іноземної держави, яке підлягає обміну. Тобто вказаним пунктом 32 Положення передбачено випадки заміни в Україні виданих громадянам України за кордоном посвідчень водія іноземної держави. Водночас норми Положення не містять строків проведення такої заміни.

Згідно вимог пп. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1270), строк дії посвідчення водія, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, у разі його закінчення у період дії воєнного стану, продовжується на рік і після цього підлягає заміні. Заміна такого посвідчення проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів. Тут варто відзначити про те, що посвідчення водія Гогісванідзе Теймураза № НОМЕР_3 від 06.06.2022 р. не є простроченим, що вбачається з тексту самого посвідчення. Дата закінчення строку дії посвідчення - 11.09.2032 р., а тому виходячи з вищезгаданих норм постанов КМУ вказане посвідчення водія є чинним до 11.09.2032 р. Водночас, не дивлячись на вищевказане, слід відмітити, що після притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за постановою серії ДП18 № 812715 від 03.06.2024 за начебто керування ТЗ без відповідного посвідчення водія, гр. ОСОБА_1 , будучи відповідальною та законослухняною особою, розуміючи, що ситуація з його посвідченням водія є неоднозначною та такою, що не врегульована чітко нормами чинного законодавства України (має очевидну прогалину), почав здійснювати комплекс заходів по заміні посвідчення водія № НОМЕР_3 що видано 06.06.2022 в Грузії на національне посвідчення водія.

Згідно інформації розміщеної на офіційному сайті Головного сервісного центру МВС в мережі Internet за адресою посилання: https://hsc.gov.ua/index/poslugi/vidachaposvidchennya-vodiya/obmin-inozemnogo-posvidchennya-vodiya-na-natsionalne/ Для обміну іноземного посвідчення водія на національне потрібно надати такі документи: - паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон чи тимчасове посвідчення громадянина України або посвідку на постійне проживання; - ідентифікаційний код; - медична довідка про придатність до керування транспортними засобами; - наявне іноземне посвідчення водія та його завірений переклад нотаріусом чи консульською установою; - документ, виданий компетентним органом іноземної держави, дипломатичним представництвом чи консульською установою іноземної держави в Україні, що підтверджує факт видачі такого посвідчення водія та відсутність відомостей про позбавлення права на керування транспортними засобами або тимчасове обмеження в цьому праві, а також його завірений переклад у випадку, якщо документ складено іноземною мовою.

Не дивлячись на свій завантажений робочий графік (гр. ОСОБА_1 є оперуючим хірургом відділення онкогінекології), гр. ОСОБА_1 вже отримано апостильовану Довідку про видачу посвідчення водія, що видана Агентством обслуговування Міністерства внутрішніх справ Грузії від 24.06.2024р. за № НОМЕР_4 (документ, виданий компетентним органом іноземної держави, що підтверджує факт видачі такого посвідчення водія та відсутність відомостей про позбавлення права на керування транспортними засобами або тимчасове обмеження в цьому праві, а також його завірений переклад у випадку, якщо документ складено іноземною мовою) та ближчим часом буде проведено заміну посвідчення водія, що видано в Грузії на національне посвідчення водія.

Окремо слід вказати на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисник не погоджуються з висновками особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, щодо того, що гр. ОСОБА_1 вчинив відповідне правопорушення повторно протягом року. Так, відповідно до матеріалів справи, попередній раз, начебто гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи права керувати, 03 червня 2024 року. Однак станом на 03.06.2024 р.,а так само станом на 05.10.2024 р. гр. ОСОБА_1 мав право без будь-яких обмежень керувати власним ТЗ на підставі посвідчення водія № НОМЕР_3 від 06.06.2022 р.

З огляду на це, у даному випадку у діях водія ОСОБА_1 відсутня така обов`язкова кваліфікуюча ознака адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторність. За таких обставин, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі відносно гр. ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що він має право керування транспортними засобами на підставі посвідчення водія № НОМЕР_3 від 06.06.2022, судом ніколи не був позбавлений такого права керування. Вважає, що інспектор, що складала протокол, допустила помилку у кваліфікації його дій. Оскільки він після помилково накладених на нього стягнень у справах про адміністративне правопорушення - за постановою серії ДП18 № 812715 від 03.06.2024 та від 05.10.2024 (на той час він також мав право керувати власним ТЗ на підставі посвідчення іноземного (Грузія) посвідчення водія № НОМЕР_3 від 06.06.2022) не оскаржив ці постанови до суду, а вирішив замінити посвідчення водія № НОМЕР_3 від 06.06.2022 на посвідчення українського зразка.

Захисник просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях його підзахисного складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, врахувавши доводи, наведені у письмових поясненнях, та додані до них докази.

Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Янчука О.С., дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 143838 від 05.10.2024 та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Судом встановлено, що факт керування ОСОБА_1 05 жовтня 2024 року транспортним засобом, а саме BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 підтверджується матеріалами справи та не заперечується ним.

Водночас, той факт, що ОСОБА_3 05 жовтня 2024 року керував транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, не знайшов підтвердження в судовому засіданні.

Так, до протоколу додано копію картки обліку адміністративного правопорушення, яка містить інформацію, що водій ОСОБА_3 керував 05 жовтня 2024 року транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, скоїв відповідне правопорушення повторно протягом року.

До протоколу також додано копію постанови серії ДП18 № 812715, винесеної 03.06.2024 інспектором Сейко 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. У тексті постанови зазначено, що « ОСОБА_3 керував 03.06.2024 о 13.21 на трасі М-06 Київ-Чоп транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керувати таким транспортним засобом». При цьому інспектором у постанові зазначено, що ОСОБА_3 пред`явив посвідчення водія.

Згідно з довідкою, виданою старшим інспектором відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у м. Києві ДПП капітаном поліції С. Каськом, відповідно до Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центу МВС України гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

Натомість ОСОБА_3 в судовому засіданні надав суду для огляду посвідчення водія № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 (видане 06.06.2022, Міністерство внутрішніх справ Грузії, Тбілісі (Дата закінчення строку дії посвідчення - 11.09.2032 р.).

Згідно з пунктом «і» частини 2 статті 41 Віденської Конвенцієї про дорожній рух від 08.11.1968 року, до дії якої приєдналася Україна, Договірні сторони визнають будь-яке національне посвідчення водія, що відповідає приписам додатку «6» до цієї Конвенції, дійсним на своїй території для керування транспортним засобом, що відповідає категорії або категоріям транспортних засобів, на керування якими видані посвідчення, за умови, що зазначені посвідчення є дійсними та що вони видані іншою Договірною стороною або одним з її територіальних підрозділів або об`єднанням, уповноваженим на те цією Договірною стороною.

Додаток «6» Конвенції з положеннями, що застосовуються з 29.03.2011 року, визначає вимоги до національних посвідчень водія країн-учасників Конвенції.

Грузія також є підписантом вказаної Конвенції, а тому Посвідчення водія № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 від 06.06.2022 р. є дійсним на території України.

Згідно з доданою до письмових пояснень копією апостильованої довідки про видачу посвідчення водія від 24.06.2024 № НОМЕР_4, виданою Агентством обслуговування Міністерства внутрішніх справ Грузії, посвідчення водія № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно було видано 06.06.2022 р., в т.ч. на право керування ТЗ категорії В, право керування ТЗ не є призупиненим або скасованим.

Переглянувши відеозапис, доданий до протокола, суд установив, що під час складання протокола про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 143838 від 05.10.2024 водій ОСОБА_1 пред`явив інспектору, що складав протокол, посвідчення водія № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , але цей факт не було відображено інспектором у протоколі, як і не було надано оцінки щодо правомірності чи неправомірності керування ним ТЗ на підставі цього посвідчення.

Надані суду стороною захисту письмові докази (посвідчення водія № НОМЕР_3 та апостильована копія довідки про видачу посвідчення водія від 24.06.2024 № НОМЕР_4) спростовують докази, покладені в основу обвинувачення ОСОБА_1 за частиною 5 ст. 126 КУпАП, і враховані інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 під час складання Протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 143838 від 05.10.2024, про те, що водій ОСОБА_1 05.10.2024 р. о 22 годині 30 хвилин за адресою: м. Київ, проспект Бажана, буд. 1А, керував транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії.

Оскільки ОСОБА_1 під час складання протокола мав при собі посвідчення водія № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане йому у Грузії 06.06.2022, та надав його співробітнику поліції, яка його зупинила, - він є особою, яка мала право керування ТЗ категорії В станом на час складання протокола про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 143838 від 05.10.2024. Це посвідчення водія є таким, що надає право керувати ТЗ згідно з Віденською Конвенцією про дорожній рух від 08.11.1968 року, до дії якої приєдналася Україна, надає право керування ТЗ категорії В, було видано 06.06.2022, строк його дії - до 11.09.2032, доказів позбавлення права керування ТЗ ОСОБА_1 суду не надано.

Неоскарження ОСОБА_3 постанови серії ДП18 № 812715, винесеної 03.06.2024 про притягнення його інспектором патрульної поліції до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, не має для суду преюдиціального значення під час встановлення судом ознаки повторності правопорушення, оскільки обов`язок суду, що розглядає справу, самостійно установити фактичні обставини і перевірити та оцінити докази на їх підтвердження чи спростування.

Оскільки станом на 03.06.2014, 05.10.2024 та 05.10.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мав право керувати ТЗ категорії В, яке надає йому посвідчення водія № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане у Грузії 06.06.2022, згідно з Віденською Конвенцією про дорожній рух від 08.11.1968 року, факт повторного керування ТЗ - як особою, що не має право керування ТЗ відповідної категорії, не знайшов свого підтвердження у засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оскільки докази, покладені інспектором в основу протокола, спростовані в судовому засіданні стороною захисту, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , який 05.10.2024 о 22 годині 30 хвилин за адресою: м. Київ, проспект Бажана, буд. 1А, керував транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 , маючи при собі грузинське посвідчення водія на право керування ТЗ категорії В, а саме - на підставі чинного посвідчення водія № НОМЕР_3 від 06.06.2022, Грузія, Тбілісі (Дата закінчення строку дії посвідчення 11.09.2032), достовірних доказів на підтвердження ознаки повторності адміністративного правопорушення суду також не надано, не порушував п. 2.1.а ПДР України, тому ОСОБА_1 не є особою, яка не мала права керування таким ТЗ на час кскладання протокола.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку зі встановленими судом обставинами провадження у щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Керуючись нормами ч. 2, 5 ст. 126 КУпАП, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251-252, 280, 283, п.3 ч.1 ст. 284, 285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, який на підставі посвідки на постійне проживання за № НОМЕР_1 від 16.03.2020 офіційно проживає в Україні, до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі оскарження - після залишення скарги без задоволення.

Суддя В.М. Маркєлова