Справа № 285/5451/24
провадження у справі 3/0285/3412/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 листопада 2024 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Мозговий В. Б. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний матеріал, з якого вбачається, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дочки, а саме в будинку за місце проживання, відсутні продукти харчування, постільна білизна брудна, в будинку брудно, дитячий одяг розкиданий по підлозі та на ліжках, відсутнє місце для розвитку та навчання дочки, за що було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі, приходжу до наступних висновків.

За приписами статті 245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Частина 1 ст. 184 КУпАП має бланкетний характер, яка для розкриття змісту даного складу адміністративного правопорушення відсилає до нормативно - правових актів, які розкривають зміст обов`язків батьків, або осіб які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Такими нормативними актами зокрема є ст.150 Сімейного кодексу України та Закон України «Про охорону дитинства» та інші.

Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Диспозиція сформульованої норми - бланкетна, у зв`язку з чим посадова особа, уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, крім відомостей, передбачених ст. 256 КУпАП, повинна зазначити, які саме обов`язки, чітко передбачені законодавством (Сімейний кодекс, Закон України «Про охорону дитинства» та інші) порушено батьками.

Однак протокол про адміністративне правопорушення не містить жодного посилання на порушення положень будь-якого нормативного акту, які порушила ОСОБА_1 , за що її необхідно притягнути до адміністративної відповідальності.

Будь-яких доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання доньки у матеріалах справи немає і при її розгляді в суді не встановлено.

Разом з тим, суд позбавлений можливості самостійно відшукувати докази.

Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд констатує, що зміст правопорушення, викладений у протоколі, не відповідає диспозиції ст. 184 КУпАП, оскільки не містить всіх ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, які характеризують його зовнішню сторону.

Зокрема, не зазначено, в чому саме полягало ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо виховання доньки, не конкретизовані норми законодавства, якими ці обов`язки передбачені та вимоги якого порушено, тобто відсутня об`єктивна сторона правопорушення.

Крім того, сам по собі факт розкиданих речей у будинк та інше, про що вказано у акті обстеження умов проживання, не утворює склад правопорушення і не може свідчити про ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків.

До протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодних доказів, які б не викликали сумнівів у неналежному виконанні батьківських обов`язків ОСОБА_1 (пояснення матері, характеристика дочки з навчального закладу, характеристика ОСОБА_1 за місцем проживання, роботи, відомості про надання консультативної допомоги батькам, а також про вжитті заходи для усунення виявлених порушень, тощо).

Згідно приписів ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ( ч. 1 ст. 9 КупА).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, а протокол всупереч вимог статті 256 КУпАП не містить всіх необхідних даних, приходжу до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП слід закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 245, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Б. Мозговий