Справа № 541/2386/24
Номер провадження3/541/912/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Третяк О.Г., за участю прокурора Панасенка В.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Огризкова А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миргород матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп не встановлено,

за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2024 року старшим оперуповноваженим 3-го відділу Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковником поліції Архіповою Т.О. складено протокол № 173 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 , будучи виконуючим обов`язки директора комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-7 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, маючи дискреційні повноваження на видання наказів щодо призначення на посади і звільнення працівників КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, у встановленому законом порядку не повідомив Миргородську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який ним був реалізований під час видання та підписання наказу від 24 липня 2023 року № 12, відповідно до якого наказав прийняти ОСОБА_2 , з якою мають зобов`язання щодо утримання спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття, на посаду заступника головного бухгалтера, з оплатою праці згідно штатного розпису, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, 27 червня 2024 року старшим оперуповноваженим 3-го відділу Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковником поліції Архіповою Т.О. складено протокол № 174 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 , будучи виконуючим обов`язки директора комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-7 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, маючи дискреційні повноваження на видання щодо призначення на посади і звільнення працівників КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, який ним був реалізований під час видання та підписання наказу від 24 липня 2023 року № 12, відповідно до якого наказав прийняти ОСОБА_2 , з якою мають зобов`язання щодо утримання спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття, на посаду заступника головного бухгалтера, з оплатою праці згідно штатного розпису, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, 27 червня 2024 року старшим оперуповноваженим 3-го відділу Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковником поліції Архіповою Т.О. складено протокол № 175 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 , будучи виконуючим обов`язки директора комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-7 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, маючи дискреційні повноваження на видання наказів та заохочення працівників КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, у встановленому законом порядку не повідомив Миргородську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який ним був реалізований під час видання та підписання наказу від 07 вересня 2023 року № 69, відповідно до якого наказав виплатити одноразове заохочення за виконання особливо важливого завдання працівниками, зокрема, ОСОБА_2 , заступнику головного бухгалтера, з якою мають зобов`язання щодо утримання спільної малодітної дитини ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття, у розмірі 3730 (три тисячі сімсот тридцять) грн 00 коп., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, 27 червня 2024 року старшим оперуповноваженим 3-го відділу Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковником поліції Архіповою Т.О. складено протокол № 176 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 , будучи виконуючим обов`язки директора комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-7 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, маючи дискреційні повноваження на видання наказів та заохочення працівників КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, який ним був реалізований під час видання та підписання наказу від 07 вересня 2023 року № 69, відповідно до якого наказав виплатити одноразове заохочення за виконання особливо важливого завдання працівниками, зокрема, ОСОБА_2 , заступнику головного бухгалтера, з якою мають зобов`язання щодо утримання спільної малодітної дитини ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття, у розмірі 3730 (три тисячі сімсот тридцять) грн 00 коп, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою судді Миргородського міськрайонного суду від 02 липня 2024 року справа № 541/2386/24 (провадження № 3/541/912/2024) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, справа №541/2387/24 (провадження № 3/541/913/2024) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, справа №541/2389/24 (провадження № 3/541/914/2024) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, справа №541/2390/24 (провадження № 3/541/915/2024) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП об`єднані в одне провадження з присвоєнням номеру справи №541/2386/24 (провадження № 3/541/912/2024).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав повністю та зазначив наступне. З 04.07.2023 року працював виконуючим обов`язки директора комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради. На теперішній час працює директором комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради, яке було створено шляхом реорганізації КП «Миргородтеплоенерго» та КП «Миргородводоканал» Миргородської міської ради на підставі рішення Миргородської міської ради. Він постійно проживає у матері за адресою: АДРЕСА_1 . В шлюбі не перебував. Має малолітню доньку - ОСОБА_3 , яка проживає разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . З ОСОБА_2 не підтримує стосунки з квітня-травня 2023 року. З донькою ОСОБА_1 підтримує стосунки, інколи перебував за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 та надає їй матеріальну допомогу. З вимогами Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 ознайомлений не був. Про конфлікт інтересів Миргородську міську раду ніколи не повідомляв. ОСОБА_2 була прийнята на посаду заступника головного бухгалтера КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради шляхом переводу без права підпису. Наказів про преміювання ОСОБА_2 не було, бо були виплати за понаднормовий робочий час. Вважає, що при підписанні наказів стосовно ОСОБА_2 реального чи потенційного конфлікту інтересів не було.

В судовому засіданні захисник - адвокат Огризков А.А. просив провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила суду, що вона працює головним бухгалтером комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради з липня 2023 року по теперішній час. ОСОБА_1 підписав наказ про переведення в 2023 році ОСОБА_2 до КП «Тепловодсервіс» в якості заступника головного бухгалтера без права підпису, так як між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з цього питання виникали суперечки. ОСОБА_2 могла претендувати на посаду головного бухгалтера КП «Тепловодсервіс». ОСОБА_1 не видавався наказ про преміювання ОСОБА_2 , так як це була виплата працівникам за роботу за понаднормовий робочий час.

Допитана в якості свідка ОСОБА_2 пояснила суду, що до 24 липня 2023 року працювала в «Миргородводоканал», а потім за переводом працювала в КП «Тепловодсервіс» на посаді заступника головного бухгалтера без права підпису. У зв`язку з переводом стала отримувати на 12000 грн меншу заробітну плату. Через це були суперечки з керівником - ОСОБА_1 . ОСОБА_1 не видавався наказ про преміювання ОСОБА_2 , так як це була виплата працівникам за роботу за понаднормовий робочий час. На даний час ОСОБА_2 не працює в КП «Тепловодсервіс». З ОСОБА_1 мають спільну малолітню доньку - ОСОБА_3 , яка проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 . В шлюбі з ОСОБА_1 не перебувала. Стосунки з ОСОБА_1 не підтримує. Відносини на рівні сімейних припинені до липня 2023 року. ОСОБА_1 матеріально допомагає доньці. Інколи приїздить до доньки.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП з підстав, викладених в протоколах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

ОСОБА_1 , будучи виконуючим обов`язки директора комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради, являється згідно з п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції» № 1700-VII (далі Закон), суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, та на якого у зв`язку з цим покладено обов`язок щодо запобігання конфлікту інтересів.

Зі змісту статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» убачається, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

За диспозицією ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначена норма закону за своїм змістом є бланкетною та відсилає для повного визначення його ознак до інших норм.

Так, зокрема у ст. 1 Закону надано визначення терміну приватний інтерес та реальний конфлікт інтересів.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналогічне визначення цього терміну викладено у ч. 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП.

По своїй суті реальний конфлікт інтересів є юридичним синонімом поняття «зловживання службовими повноваженнями та пов`язаними з цим можливостями».

Суб`єктивна сторона правопорушення, склад якого наведений в статті 172-7 КУпАП, характеризується прямим умислом, тобто суб`єкт усвідомлює, що він не повідомляє про наявність у нього реального конфлікту інтересів, або усвідомлюючи це вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, обов`язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, суд має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути обов`язково відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, яке пов`язане з корупцією та, відповідно, в постанові суду.

При вирішенні питання щодо наявності приватного інтересу у сфері службових повноважень як складової конфлікту інтересів слід у кожному випадку враховувати конкретні обставини, відносини та зв`язки особи, обсяг її службових/представницьких повноважень під час прийняття того чи іншого рішення.

Суд з метою правильного застосування положень ЗУ «Про запобігання корупції», що стосується конфлікту інтересів та положень ст. 172-7 КУпАП, ретельного з`ясування їх суті, зобов`язаний визначити точний зміст поняття «конфлікт інтересів» в кожному конкретному випадку.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Згідно словнику іноземних слів слово «конфлікт» латинського походження (confliktus зіткнення ) означає зіткнення протилежних інтересів, поглядів, спір, що погрожує ускладненням.

Зміст цього питання визначають такі дві обов`язкові ознаки:

1) конфлікт інтересів це суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями;

2) наявність конфлікту інтересів може негативно вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Як вбачається з наведеного поняття "конфлікт інтересів", особистий (приватний) інтерес може носити як майновий, так і немайновий характер.

Майновий інтерес інтерес щодо збереження або збільшення обсягу, якості нерухомого та рухомого майна особи чи близьких їй осіб.

Немайновий інтерес інтерес, спрямований на задоволення особистих фізичних (біологічних), духовних, моральних, культурних, соціальних чи інших нематеріальних потреб.

Суд зазначає, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки приватний інтерес особи та її службові чи представницькі повноваження можуть не суперечити один одному.

Як зазначено у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді: дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.

Тобто, дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Ознаки дискреційних повноважень, які, зокрема:

-дають змогу на власний розсуд оцінювати певний юридичний факт, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього;

-надають можливість на власний розсуд обирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації;

-дають змогу особі обрати форму реалізації своїх повноважень;

-наділяють особу правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовність їх здійснення.

Суперечність полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу.

Отже, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи те чи інше рішення (вчиняючи ту чи іншу дію) по суті стоїть перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь держави, територіальної громади) або приватного інтересу (власних інтересів, інтересів близьких осіб).

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Суд зазначає, що у протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією від 27.06.2024, що складені відносно ОСОБА_1 не відображено у чому полягала суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями та що така суперечність вплинула та яким чином, на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Отже, такі протоколи не можуть бути визнані достатніми та беззаперечними доказами наявності в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Матеріали справ не містять будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про мету, з якою діяв ОСОБА_1 , наявність реального конфлікту інтересів, а саме про наявність суперечностей між приватним інтересом ОСОБА_1 та його повноваженнями як виконуючим обов`язки директора комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради.

Відповідно до витягу з наказу № 12 від 24.07.2023 КП «Тепловодсервіс» ОСОБА_2 було прийнято на посаду заступника головного бухгалтера КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради в порядку переведення з КП «Миргородводоканал» Миргородської міської ради на підставі заяви ОСОБА_2 від 24.07.2023 (а.с. 136 т. 1).

Переведення ОСОБА_2 на роботу в інше підприємство пов`язане з припиненням КП «Миргородводоканал» Миргородської міської ради внаслідок реорганізації КП «Миргородтеплоенерго» та КП «Миргородводоканал» Миргородської міської ради на підставі рішення Миргородської міської ради № 110 від 24.05.2023 (а.с. 31 т. 1). Відповідно до ч. 6 ст. 36 Кодексу законів про працю України у разі зміни роботодавця, а також у разі їх реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

Відповідно до копії наказу від 07 вересня 2023 року № 69 в.о. директора ОСОБА_1 наказав виплатити одноразове заохочення за виконання особливо важливого завдання працівниками, зокрема, ОСОБА_2 , заступнику головного бухгалтера (а.с.149 т.1). Одноразове заохочення ОСОБА_2 виплачувалось виключно на підставі норм Колективного договору та в розмірі який визначила головний бухгалтер ОСОБА_4 в своїй службовій записці.

З протоколів про адміністративні правопорушення та доданих до них доказів не вбачається наявності факту суперечності між приватними інтересами виконуючого обов`язки директора КП «Тепловодсервіс» та його службовими повноваженнями з питання щодо підписання наказів від 24.07.2023 № 12 та від 07.09.2023 № 69, не зазначено в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або впливає на прийняття ним рішення щодо підписання таких наказів.

Суд вважає, що підписання в.о. директора КП «Тепловодсервіс» ОСОБА_1 вказаних наказів є його прямим обов`язком як керівника підприємства відповідно до положень Колективного договору, норм КЗпПУ (ч. 1 ст. 32 КЗпПУ) та ст. 43 Конституції України.

Інші додані до протоколів докази поза розумним сумнівом також не доводять вчинення дій ОСОБА_1 , зазначених у протоколах від 27.06.2024, в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, реальний конфлікт інтересів між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 за вказаних обставин відсутній.

Вказане свідчить про відсутність корисливого, а тим більше прямого умислу у діях ОСОБА_1 на вчинення інкримінованих адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за викладених обставин.

Інкриміновані ОСОБА_1 дії носять формальний характер, не є суспільно шкідливими.

Відповідно до примітки до ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» у цілях розділу VII з урахуванням положень статті 1 цього Закону членами сім`ї суб`єкта декларування, які не є його подружжям або неповнолітніми дітьми станом на останній день звітного періоду, вважаються особи, які спільно проживали із суб`єктом декларування станом на останній день звітного періоду (за умови спільного проживання із суб`єктом декларування впродовж 30 календарних днів, що передували останньому дню звітного періоду) або сукупно протягом не менше 183 днів протягом року, що передує року подання декларації.

На момент вказаних подій, а саме: винесення наказів від 24.07.2023 № 12 та 07.09.2023 №69 ОСОБА_1 вже не проживав з ОСОБА_2 .

Відповідно до положень статей 24, 25, 26 Цивільного кодексу України ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та неповнолітня ОСОБА_3 як учасники цивільних відносин вважаються окремими фізичними особами із власною цивільною правоздатністю і дієздатністю.

Правовідносини між ними врегульовані нормами Сімейного кодексу. Наявність у ОСОБА_1 сімейно-правових відносин із неповнолітньою ОСОБА_3 не створює якогось приватного інтересу по відношенню до ОСОБА_2 .

Суду не надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_2 є членом сім`ї суб`єкта декларування - ОСОБА_1 .

Суд також зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Ураховуючи вищевикладене, у діях ОСОБА_1 відсутні склад та події адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283-285, 289 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. Г. Третяк