ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3483/24 Номер провадження 33/814/842/24Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Тукала В.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 30.03.2024, о 02:11год. в м. Полтава по вул. Європейській, 63, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Dacia Logan 90L, д.н.з. НОМЕР_1 , з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння: млява мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відмова від проходження огляду здійснювалася із застосуванням технічних засобів відеозапису, без залучення свідків.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі.

Вказує, що він не керував транспортним засобом в зазначений протоколі час, а перебував на вулиці в статусі пішохода, що виключає його відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Окрім того в скарзі апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що розгляд справи відбувся без його участі, а копію постанови від 19 квітня 2024 року він отримав 27 травня 2024 року, після чого подав апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, як пропущений з поважних причин.

Так, матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_1 не приймав участь в розгляді справи, а копію постанови від 19 квітня 2024 року отримав в приміщенні суду 27 травня 2024 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка, після чого, 07 червня 2024 року до канцелярії суду була подана апеляційна скарга.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами по справі є:

постанова ЕНА №1777711 про накладення адміністративного стягнення за керування ТЗ без чинного страхового поліса страхування,

протокол серії ААД №628767 складений 3.03.2024 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на стан сп`яніння,

записи з відеореєстратора службового автомобіля та бодікамери працівників поліції,

направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 та його захисником.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення в розумінні положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відхиляючи твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а являвся лише пішоходом, апеляційний суд зазначає, що останнє не ґрунтується на зібраних по справі доказах, є лише позицією правопорушника як обраний ним спосіб захисту.

Так, з долучених до справи записів з відеореєстратора службового автомобіля та бодікамери працівника поліції вбачається, що автомобіль Dacia Logan 90L, д.н.з. НОМЕР_1 в комендантську годину рухається по місту, після чого за ним починає слідувати службовий автомобіль та зупиняє останній проблисковим маяком.

Під час перевірки документів, працівники поліції виявили у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я.

Протягом тривалого часу ОСОБА_1 неодноразово змінював свою думку, погоджуючись пройти огляд то на місці, то в лікарняному закладі, то знову відмовлявся. При цьому висував свої вимоги про необхідність залучення трьох свідків, сперечався з приводу діючого законодавства та був нестриманий. Після чого працівником поліції йому були роз`яснені положення КУпАП, якими не передбачено залучення свідків в разі проведення фіксації технічними засобами

В кінцевому результаті водій в черговий раз відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі здорові, що і було зафіксовано нагрудною відеокамерою та стало підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

В даному випадку доводами апеляційної скарги є категоричне заперечення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Між тим, вказане твердження не заслуговує на увагу та спростовується зібраними по справі доказами в їх сукупності.

Перш за все такими доказами є записи з службового відеореєстратора, на якому чітко зафіксовано факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 , подальшої зупинки автомобіля Dacia Logan 90L, д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався, вихід останнього з водійського сидіння, початкові його пояснення про те, що він їде до магазину купляти воду та не заперечує факт перебування в статусі водія.

Крім того, за фактом керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом без страхового полісу, останнього було притягнуто до відповідальності за ст. 126 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн., що не заперечується останнім.

За вказаних обставин, апеляційним судом відхиляються доводи апеляційні скарги ОСОБА_1 як необґрунтовані та спрямовані на створення штучної уяви про його невинуватість.

Під час апеляційного перегляду по справі не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наявність яких могла свідчить про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

За вказаних обставин, наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про невчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили-б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2024 року як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна