КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Київ

Справа № 372/1507/24

Провадження № 33/824/2960/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 26 квітня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 019615 від 19.03.2024, гр. ОСОБА_1 19.03.2024, близько 00 год. 40 хв., по вул. Промисловій 1, м. Українка, Обухівського району, Київської області, керував транспортним засобом, «AUDI» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які ще реагують на світло, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в установленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, скоївши тим самим правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 26 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Клопотання ОСОБА_1 про розстрочення штрафу задоволено.

Розстрочено ОСОБА_1 оплату штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень строком на шість місяців, тобто по 2833 гривень 35 копійок, щомісяця до повного погашення.

Роз`яснено ОСОБА_1 обов`язок сплати штрафу по 2833 гривень 35 копійок, щомісяця, починаючи з дня набрання постановою законної сили року, з обов`язковим наданням суду квитанцій про сплату штрафу.

Перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у виді штрафу зупинено до закінчення строку розстрочки.

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_1 03 травня 2024 року подав через Обухівський районний суд Київської області апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах відсутні будь-які докази, на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. Також матеріали справ не містять відомостей про причини зупинки транспортного засобу.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений завчасно та належним чином, шляхом отримання судової повістки засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотним повідомлення про вручення поштового відправлення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Івахненко В.А. повторно подав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що він перебуває на лікарняному. Апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення такої заяви, оскільки підтверджуючих документів про перебування захисника на лікарняному суду не надано ні у цій заяві, ні у минулій, яка обґрунтована аналогічними підставами, та у якій вказано про надання підтверджуючих документів у наступне судове засідання.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка її подала.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність як за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані наркотичного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

За логікою цього складу адміністративного правопорушення відмовою є свідома, вольова та цілеспрямована поведінка водія, за якої він після отримання від працівника поліції законної вимоги пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснення порядку його проходження та наслідків відмови від проходження огляду не вчиняє дій, які від нього вимагаються та/або своїми діями перешкоджає виконанню таких дій.

Постанова Обухівського районного суду Київської області від 26 квітня 2024 року мотивована тим, що факт вчинення вказаного правопорушення підтверджується належними і допустимими доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 019615 від 19.03.2024, поясненнями, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, диском з відеофіксацією та іншими матеріалами справи.

Суд першої інстанції вважав, що під час розгляду справи в суді, обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення спростовані не були, будь-яких належних і допустимих доказів невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення суду не подано, а тому вважав винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведеною.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Заперечуючи щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказується, що в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом та підстав його зупинення.

Апеляційний суд вважає безпідставним вказаний довід оскільки з долученого до протоколу відеозапису з нагрудних камер патрульних поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції з причини керування транспортним засобом під час комендантської години, у подальшому вони стоять біля автомобіля AUDI НОМЕР_1 та поліцейський з`ясовує особу водія, після чого в поліцейського виникли обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння та йому запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння.

З огляду на воєнний стан, зупинка водія під час комендантської години є правомірною.

Окрім цього, ані на відеозаписі, ані в матеріалах справи не міститься пояснень ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення час. Так само не висловлено в суді першої інстанції запречень щодо керування ОСОБА_1 транспортним заособом. Будь-який інших осіб, які б могли керувати транспортним засобом на відеозаписі не зафіксовано.

Таким чином, поза розумним сумнівом знаходиться той факт, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та в подальшому відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

За таких обставин, змістовне визнання апелянтом факту відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, що також підтверджується головним чином відеозаписом, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому твердження апелянта не спростовують та не заперечують такої кваліфікації дій ОСОБА_1 .

Інших доводів щодо законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить, розумних сумнівів щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не викликають, порушень щодо порядку отримання доказів, що містяться в матеріалах справи не наводять, що в сукупності свідчить про формальність доводів апеляційної скарги, спрямованих на уникнення адміністративної відповідальності при змістовній згоді із результатами провадження у справі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 залишається без задоволення, а постанова Обухівського районного суду Київської області від 26 квітня 2024 року залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 26 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 червня 2024 року.

Суддя О. В. Желепа