Справа № 548/1995/24
Провадження № 3/548/564/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2024 року м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Старокожко В.П., за участю секретаря судового засідання Манжос Т.В., прокурора Жайворонок Ж.О., особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Хорола матеріали, які надійшли від Управління стартегічних розслідувань в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Києва, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , освіта вища, одруженого, на утримання має 1 неповнолітню дитину, інвалідності та пільгових статусів не має, працюючого лікарем-стоматологом КНП "Хорольська міська лікарня" Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2024 року № 216 ОСОБА_1 , будучи членом резервного складу постійно діючої військово-лікарської комісії КНП "Хорольська міська лікарня" Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, будучи суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 04.04.2024 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину увчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, з викладеними в протоколі обставинами не погодився та пояснив, що йому не було відомо про необхідність подання декларації, відділ кадрів його про це не попереджав, відповідних документів, пов`язаних з цим не паіписував.

Прокурор в судовому засіданні вважала, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП повністю доведена матеріалами справи. Просила піддати останнього адміністративному стягненню за частиною 1 статті 172-6 КУпАП у виді штрафу.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи та додатково витребувані докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами статей 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України. Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України «Про запобігання корупції», КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме статей 9 та 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Склад адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 172-6 КУпАП утворює несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Цей складі є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, а обов`язковим елементом є протиправне діяння.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що під корупційним правопорушенням розуміється діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 9 указаної норми Закону правопорушення пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи цивільно-правову відповідальність.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм суб`єктивним властивостям діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина це обов`язкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел це відношення пізнавальної можливості і волі суб`єкта до вчиненого ним діяння. Його обов`язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП імперативно визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного, корупційного правопорушення, правопорушення пов`язаного з корупцією, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в частині 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень статті 1 цього Закону, сутність правопорушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана щорічно декларувати свої доходи, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статті 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням позиції ОСОБА_1 , для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, чи був він обізнаний про необхідність подання ним декларації.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з приміткою дост. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» - «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Законузобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: голови та члени медико-соціальних експертних комісій, а також голови, їх заступники, члени та секретарі позаштатних постійно діючих військово-лікарських і лікарсько-льотних комісій, які при цьому не є особами, значеними у пункті 1 частини першої цієї статті.

Відповідно до абз. 4 п. 2-7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану`здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VIIцього Закону(зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45цього Закону).

Цей Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану`набрав чинності 12 жовтня 2023 року.

Разом з тим, як встановлено суддею, згідно наказу № 14 від 26.01.2022 "Про створення і призачення персонального складу позаштатної військово-лікарської комісії КНП "Хорольська МЛ" ОСОБА_1 включено до резервного складу вказаної комісії. Підпису останнього про ознайомлення з цим наказом немає.

Згідно наказу № 62 від 01.05.2023 "Про створення і призачення персонального складу позаштатної військово-лікарської комісії КНП "Хорольська МЛ" ОСОБА_1 включено до резервного складу вказаної комісії. Підпису останнього про ознайомлення з цим наказом також немає.

Матеріали, додані до протоколу та матеріали витребуваної особової справи ОСОБА_1 не містять відомостей, що останній ознайомлений із вимогами щодо необхідності подання декларацій у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану».

Матеріали справи не містять положення про військово-лікарську експертизу в КНП «Хорольська МЛ», посадової інструкції лікаря - стоматолога, де було б зазначено зазначено про покладення відповідальності на лікаря стоматолога за невиконання вимог ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції».

Також матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів ознайомлення ОСОБА_1 з наказами від 01.01.2024 та від 11.03.2024, якими його включено у 2024 році як резервного лікаря стоматолога до складу постійно діючої військово-лікарської комісії для медичного огляду військовозобов`язаних, резервістів на період оголошення загальної мобілізації на базі КНП «Хорольська МЛ», а відтак відсутні докази про наявність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене суд вважає, що відсутні належні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Згідно з пунктом 1частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, встановлюючи відповідно до статті 251КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б указували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції частини 1 статті 172-6 КУпАП та які б підпадали під ознаки вказаного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 247, 276-280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Хорольський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Повний текст постанови виготовлено 09.10.2024.

Суддя В.П. Старокожко