Справа № 450/3850/23 Провадження № 3-зв/450/3/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мусієвський В.Є., розглянувши заяву судді Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Наталії Богданівни про самовідвід по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває на розгляді справа про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б. від 14 червня 2024 року провадження у справі № 450/3850/23 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постановою Львівського апеляційного суду від 06 вересня 2024 року апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 задоволено частково, постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 червня 2024 року скасовано, матеріали адміністративної справи повернуто до УПП у Львівській області ДПП для доопрацювання.

16 жовтня 2024 року до Пустомитівського районного суду Львівської області після доопрацювання надійшли матеріали адміністративної справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею для розгляду даної справи обрано суддю Добош Н.Б.

17 жовтня 2024 року суддя Добош Н.Б. заявила собі самовідвід, про що подала відповідну заяву. Мотивувала таку тим, що нею здійснювався розгляд даної адміністративної справи та ухвалено остаточне рішення, яке Львівським апеляційним судом скасовано, а відтак, у відповідності до ч. 2 ст. 76 КПК України існують обставини, які унеможливлюють забезпечення відсутності сумнівів у безсторонності суду, забезпечення принципу розгляду справи безстороннім судом. З огляду на вказане, просила заяву задовольнити.

У судове засідання 18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 та її адвокат Васечко Ю.А., а також потерпілий ОСОБА_2 і його адвокат Курпіль А.М., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення судового розгляду не подали.

Ознайомившись зі змістом поданої заяви про самовідвід та з матеріалами справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим кодексом та іншими законами України.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не містить спеціальних норм, які передбачають для учасників судового провадження можливість заявити відвід судді та самовідвід судді відповідно, і не передбачають порядку розгляду заяви про відвід та самовідвід.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, і, зокрема, врегулювання права на самовідвід та порядку розгляду заяви про самовідвід.

Рада суддів України пунктом 4 рішення № 34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і вирішити питання про відвід за правилами, закріпленими в КПК України.

Підстави для відводу судді визначені ст.ст. 75, 76 КПК України. В даному випадку вважаю за необхідне керуватися ч. 1 ст. 76 КПК України, відповідно до якого суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.

Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

З аналізу наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він, визначивши концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, представив не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

За змістом положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до Кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду, що кореспондується з принципом неупередженості в Бангалорських принципах. При виконанні своїх професійних обов`язків суддя не повинен виявляти особистої прихильності, небезсторонності або упередженості.

Враховуючи наведені обставини, приходжу до висновку, що заяву судді Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б. про самовідвід слід задовольнити, а справу передати до канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, ст.ст. 283, 284 КУпАП, ст.ст. 76, 81 КПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Заяву судді Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Наталії Богданівни про самовідвід, яка подана в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, задовольнити.

Справу передати до канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку повторного автоматизованого розподілу.

Постанова остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Мусієвський В.Є.