Справа № 740/2799/24 Головуючий у 1 інстанції Гагаріна Т. О.
Провадження № 33/4823/541/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Салая Г.А.,

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Царенка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 травня 2024 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 24.04.2024 о 15 год. 12 хв. в с. Бобрик Ніжинського району по вул. Київська, 56 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ-110307 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) та від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження у справі.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд та відеозапис події не можуть підтверджувати його вину, оскільки саме відеозапис спростовує факт вчинення правопорушення, а сам протокол не може бути доказом. Крім цього, обставини, викладені в протоколі не відповідають дійсності, так як автомобілем у стані алкогольного сп`яніння він не керував, оскільки був тверезим, від проходження огляду не відмовлявся, лише неодноразово наполягав на його проходженні в закладі охорони здоров`я, хотів здати кров, на що поліцейський відмовив. Відеозапис підтверджує його пояснення щодо не вживання алкоголю, а також те, що йому не роз`яснювалася процедура проходження огляду, а він спочатку розгубився і не знав як себе поводити, що поліцейським було розцінено як відмова від проходження огляду, проте, він неодноразово наполягав на проходженні огляду як на місці за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі, однак поліцейський не реагував, а потім сказав, що він вже складає протокол за відмову від проходження огляду та наполягав на швидкому його підписанні, шантажуючи відправкою автомобіля на штрафмайданчик.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог пункту 2. 5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП складом адміністративного правопорушення є як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Проходження огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи щодо якої порушується таке питання.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 005228 від 24.04.2024 ОСОБА_1 24.04.2024 о 15 год. 12 хв. в с. Бобрик Ніжинського району по вул. Київська, 56 водій керував автомобілем ЗАЗ-110307 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) та від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.

З відеозапису вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб ЗАЗ під керуванням водія ОСОБА_1 . При спілкуванні з водієм працівники поліції запитали чи вживав він алкогольні напої, оскільки чути запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, на що ОСОБА_1 відповів, що не вживав. Спочатку відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці, так і в лікарні, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення та роз`яснено водію про його складання за порушення п. 2.5 ПДР. Після цього, ОСОБА_1 погодився пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» та наполягав на його проведенні. Однак працівник поліції йому відмовив, мотивуючи тим, що він відмовився від проходження огляду та вже складено протокол. ОСОБА_1 наголошував, що алкоголь він не вживав, а мова порушена, бо немає зубів. Поліцейський повідомив, що водія буде відсторонено від керування та наказав підписати розписку, водій відразу відмовився, проте погодився, коли поліцейський сказав, що автомобіль забере евакуатор на штрафмайданчик.

Згідно наявної у матеріалах справи розписки, ОСОБА_1 зобов`язується не керувати транспортним засобом (а.с. 4).

Підстав вважати вказані докази неналежними та такими, що складені з порушенням, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що подальша згода водія на проходження огляду під час складання або після складання протоколу, не може бути підставою для проходження такого огляду, з чим погоджується апеляційний суд.

Інші твердження апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ним від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність в його складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Отже, місцевий суд у повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, що маються в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай