Провадження № 33/801/567/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для повторного розгляду.

Доводи апелянта полягають у тому, що справу було розглянуто за його відсутності, що позбавило його права на захист.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, зазначивши в апеляційній скарзі про розгляд справи у його відсутність.

Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах викладених в ній, просив задовольнити скаргу.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи справу в межах апеляційних вимог, апеляційний суд має перевірити питання про те, чи порушив суд першої інстанції право на захист ОСОБА_1 розглянувши справу без участі останнього.

Так, матеріали страви містять довідку про доставку повідомлення у додаток «Вайбер», що свідчить про повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи про притягнення останнього до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, скаржник не заперечує про факт повідомлення його про дату та час розгляду цієї справи.

Разом з тим, скаржник посилається на те, що був змушений покинути приміщення суду та не зміг бути присутнім у судовому засіданні через оголошення «Повітряної тривоги».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в ці частині апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, брати участь у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено статтею 268 КпАП України, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови зазначено, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений неодноразово, належним чином, за номером телефону.

Разом з тим, як зазначає апелянт, він з`явився у призначений день та час в судове засідання, проте через оголошення у місті сигналу «повітряної тривоги» йому запропоновано було залишити приміщення суду, проте щодо іншої дати розгляду адміністративної справи не повідомлено.

Верховний Суд у постанові від 22.12.2022 (справа № 910/2116/21) зауважив, що при розв`язанні питання про наявність підстав для відкладення розгляду справи, у якій на початок судового засідання оголошено сигнал «повітряна тривога» суд має керуватися пріоритетом збереження життя і здоров`я людини, а обов`язком суду є сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав, зокрема на участь у судовому розгляді, та виходити з того, що відсутній учасник справи не з`явився в судове засідання з об`єктивних і поважних причин, за відсутності клопотання про розгляд справи за його відсутності.

При цьому обставини оголошення сигналу «повітряна тривога» у певному регіоні слід вважати загальновідомими, тобто такими що не потребують доказування, а неявка у судове засідання учасників справи може бути спричинена такою надзвичайною ситуацією, яка об`єктивно унеможливлює завчасне подання клопотання про відкладення розгляду справи з цих причин.

За офіційними повідомлення Повітряних сил Збройних сил України 23 травня 2024 оку повітряна тривога у Вінницькій області оголошувалася двічі: з 09:48 до 11:50 год та з 12:00 до 12:33 год.

Зазначене підтверджує посилання апелянта на те, що судове засідання, призначене на 09:55 год цього дня не відбулося в зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, хоча він з`явився на призначені дату й час до суду.

За умов неможливості проведення судового засідання, воно не було відкладене, а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не була повідомлена про дату, час і місце наступного судового засідання, що безумовно є порушенням її права на доступ до суду.

За таких підстав доводи апеляційної скарги у цій частині є слушними, а тому постанова суду підлягає скасуванню.

Разом з тим, по справі відсутні підстави для її направлення на новий судовий розгляд.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №708877 від 04.05.2024 водій ОСОБА_1 того ж дня 04 травня 2024 року о 23 год. 11 хв. в м. Вінниця по вул. Брацлавській, 22, керував транспортним засобом LF 175-2E д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, відповідно до постанови від 12.04.2024 серії ЕНА №1904018, ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, а тому його дії кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КпАП України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тобто керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 2.1(а) Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення від 04 травня 2024 року серії ААД №708877 ОСОБА_1 цього ж дня - 04.05.2024 року о 23.11 год керував транспортним засобом LF 175-2E д.н.з. НОМЕР_1 в м. Вінниці по вул. Брацлавська, б. 22 без відповідної категорії та вчинив вказане правопорушення повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 5 статті 126 КпАП України.

За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений та підписаний уповноваженою на те особою т.в.о. командира взводу №1 роти №2 батальйону УПП у Вінницькій області старшого лейтенантом поліції Крошкевичем В.В.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КпАП України.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки відповідають вимогам статей 254, 256 КАП України, тому є належним доказами по справі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення також підтверджується:

-рапортом т.в.о. командира взводу №1 роти №2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП Крошкевича В.;

-постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.04.2024 серії ЕНА №1904018, за змістом якої ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Щодо вимоги апелянта скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2024 року, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд, апеляційний суд зазначає, що положення статті 294 КпАП України не передбачають таких повноважень у апеляційного суду.

Так за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про скасування постанови Вінницького міського суду від 23 травня 2024 року та ухваленням нової постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КпАП України.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КпАП Українита застосувати до нього адміністративне стягнення у в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн на користь держави.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник