ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2423/24 Справа № 194/1274/24 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у м.Дніпро, апеляційну скаргу захисника Козаченка В.В., подану на постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров Донецької області, громадянина України, начальника 1-ї радіостанції Р-142Н взводу штабних машин роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП,

встановила:

Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до змісту постанови молодший сержант ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника 1 - ї радіостанції Р-142Н взводу штабних машин роти звязку тилового пункту управління польового вузла звязку військової частини НОМЕР_1 , не маючи злого умислу, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обовязків, 25.02.2022 року знаходячись в населеному пункті АДРЕСА_2 , за місцем тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. 11, 16, Статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи правила зберігання військового майна, допустив втрату військового майна закріпленого за ним, а саме: кевларового шолома та бронежилета «Корсар М3с" залишкова вартість яких складала 8 549 грн., чим недбало віднісся до своїх службових обовязків. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Козаченко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-15 КУпАП у звязку з малозначністю вчиненого діяння.

Крім того, захисником подано клопотання про поновлення строку на оскарження постанови Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року. В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що ОСОБА_1 не отримував копії оскаржуваного судового рішення та дізнався про рішення суду 04 вересня 2024 року, отримавши копію постанови державного виконавця про арешт майна.

Доводи поданої апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому необережному адміністративному проступку, має бездоганне ставлення до служби, що зокрема, як встановлено в рішенні Тернівського міського суду Дніпропетровськ області від 10 вересня 2024 року, він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язані із несенням військової служби.

Захисник вважає, що оскільки ОСОБА_1 вчинив усі можливі дії щодо відшкодування шкоди, завданої адміністративним проступком, активно співпрацював з органами державної влади на етапі розслідування проступку, повністю визнав вину та щиро розкаявся, то у суду першої інстанції були підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного проступку, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Перевіривши витребувані із Тернівського міського суду Дніпропетровської області матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.

Розглядаючи клопотання захисника про поновлення строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи захисника ОСОБА_2 слушними, оскільки, суд не здійснив передбачені у КУпАП процесуальні дії по належному повідомленню ОСОБА_1 про результати розгляду справи. Матеріали справи не містять доказів про отримання ОСОБА_1 судового рішення

Крім того, зважаючи на те, що з про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався ознайомився лише 04 вересня 2024 року, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Диспозиція ч. 2 ст.172-15 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

Так, із змісту досліджених судом першої інстанції та перевірених судом апеляційної інстанції матеріалів справи встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, підтверджується матеріалами адміністративної справи. А саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення №4 від 27.06.2024 року;

-постановою про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування від 27.06.2024 року;

- витягом з ЄРДР №0000097 від 26.06.2024 року;

- копією акта проведення службового розслідування від 06.06.2024 року;

- бланком отримання пояснень від ОСОБА_3 від 09.06.2024 року;

- копією довідки розрахунку;

- копією витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 15.06.2024 року №1203;

- копією протоколів допиту свідків ОСОБА_4 від 26.06.2024 року, ОСОБА_5 від 26.06.2024 року, ОСОБА_6 від 25.06.2024 року, ОСОБА_7 від 25.06.2024 року;

-копією витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 01.02.2021 року №32;

- копією військового квитка ОСОБА_1 ;

- письмовими поясненями ОСОБА_1 ;

- копією постанови про закриття кримінального провадження від 27.06.2024 року.

А наліз досліджених під час судового та апеляційного розгляду доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, тобто у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує, що сам факт недбалого ставлення ОСОБА_1 як військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду не оспорюється в поданій апеляційній скарзі.

Залишаючи без задоволення апеляційні вимоги захисника про необхідність звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, обмежившись оголошенням усного зауваження, виходжу з того, що ОСОБА_1 , через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обовязків, в порушення ст. 11, 16, Статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи правила зберігання військового майна, допустив втрату військового майна закріпленого за ним, тобто останній недбало віднісся до своїх службових обовязків. Крім того, він займає посаду начальника 1 - ї радіостанції Р-142Н взводу штабних машин роти звязку тилового пункту управління польового вузла звязку військової частини НОМЕР_1 та був зобов`язаний додержуватися Конституції України та законів України, зразково виконувати свої службові обов`язки та не допускати негідних вчинків.

Оскільки адміністративне стягнення має на меті виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, доводи захисника щодо малозначності вчиненого адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Отже суд апеляційної інстанції вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд зробив висновок, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді року Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року як пропущеного із поважних підстав.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та такою, що оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.В. Рябчун