Справа № 527/521/24
провадження № 3/527/354/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Глобине

Суддя Глобинського районного суду Полтавської області Левицька Т.В., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла 19 лютого 2024 року від Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Мартиново Козачинсько-Ленського району Іркутської області, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , рнокпп - НОМЕР_2 (інші дані щодо особи не відомі),-

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №433446 від 06.02.2024, ОСОБА_1 30 січня 2024 року близько 21.10 год, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого співмешканця ОСОБА_2 , а саме: ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілого, своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала зміст протоколу не заперечувала.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 лютого 2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні досліджено наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №433446 від 06.02.2024; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.01.2024; пояснення ОСОБА_2 від 30.01.2024 та інші матеріали справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП складом адміністративного правопорушення є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ст.173-2 КУпАП.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №433446 від 06.02.2024 працівниками поліції невірно кваліфіковано дії правопорушниці ОСОБА_1 , оскільки за протоколом останній інкриміновано правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпАП, тоді як до протоколу не було долучено підтверджуючі матеріали щодо притягнення протягом року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене, суд робить висновок про доведеність вини ОСОБА_1 в тому, що вона вчинила домашнє насильство, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що в діях останньої наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З урахуванням викладеного, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню вини та інших вимог ст. 33 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у виді штрафу, оскільки застосування саме такого стягнення буде достатнім для його виправлення і попередить нові правопорушення.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, застосувавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 33, ст. 40-1, ч. 2 ст. 173-2, п. 1 ст. 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу 170,00 грн на рахунок: адміністративні штрафи та інші санкції: Отримувач коштів ГУК у Полт.обл/тг м. Глобино, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37959255, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA0016571, Код класифікації доходів бюджету -21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень на рахунок: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу - Судовий збір.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Виконавчий документ підлягає пред`явленню до виконання протягом 3 місяців, з дня винесення постанови.

Суддя Т. В. Левицька