Справа № 333/5669/24
Провадження № 3/333/2458/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б., розглянувши матеріали об`єднаної справи про адміністративні правопорушення, що надійшли від Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

26.06.2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 809450, 11.06.2024 року, о 18 год. 18 хв., в м. Запоріжжі, на перехресті вул. Олександра Говорухи та вул. Магара, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ ML 270 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив некерований рух та зіткнення з транспортним засобом марки «RENAULT DUSTER», державний номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 409500 від 11.06.2024 року, 11.06.2024 року, о 18 год. 18 хв., в м. Запоріжжі, на перехресті вул. Олександра Говорухи та вул. Магара, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ ML 270 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме зіткнення з транспортним засобом марки «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився на світлофорі, після чого залишив місце пригоди.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 809741 від 11.06.2024 року, 11.06.2024 року, о 18 год. 18 хв., в м. Запоріжжі, на перехресті вул. Олександра Говорухи та вул. Магара, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ ML 270 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810. Результат позитивний. Тест № 2829. Від керування транспортним засобом відсторонений, транспортний засіб припарковано згідно з Правилами дорожнього руху України.

Постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2024 року справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Полулях С.Ю. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені судом своєчасно та належним чином, адвокатом Полуляхом С.Ю. подано до суду заяву, у якій захисник просив проводити розгляд справи про адміністративні правопорушення без участі ОСОБА_3 та його представника. Також відповідно до поданої заяви ОСОБА_3 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав, а провадження за ст. ст. 122-4, 130 КУпАП просив закрити.

Суддя, врахувавши позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прийшов до висновку, що матеріали справи складені відповідно до вимог чинного законодавства, винним в дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_1 , його вина у вчиненні правопорушення підтверджена дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 809450 від 11.06.2024 року, в якому зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.06.2024 року, якою підтверджується місце дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням прив`язки, а також підтверджується, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , транспортний засіб марки «RENAULT DUSTER», державний номерний знак НОМЕР_3 , отримали пошкодження, схема місця дорожньо-транспортної пригоди підписана учасниками дорожньо-транспортної пригоди без будь-яких зауважень, а також інспектором, який склав дану схему; поясненнями потерпілих, наданими під час оформлення адміністративного матеріалу та у судовому засіданні; рапортом; фототаблицею, де зафіксовано транспортний засіб, місце події та пошкодження транспортного засобу.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до 13.1 Правил дорожнього руху України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Дорожньо-транспортна пригода подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Винуватість водія ОСОБА_1 поза розумним сумнівом доведено обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями потерпілих тощо, а тому суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 невиконання вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-шостій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частинами третьою-шостою ст. 164-14 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 204-1 і 204-2 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня їх виявлення, але не пізніше року з дня їх вчинення, а у разі вчинення таких правопорушень іноземцями або особами без громадянства, стосовно яких у встановленому законом порядку прийнято рішення про примусове повернення чи примусове видворення з України, - протягом часу, необхідного для їх виїзду з України, але не пізніше строку, визначеного законом для виїзду цих осіб з України чи забезпечення їх примусового видворення з України.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Дана справа про адміністративне правопорушення не відносить до категорії справ передбачених у частинах третій-шостій ст. 38 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення закінчився, правопорушення не є триваючим, дана справа про адміністративне правопорушення не відносить до категорії справ передбачених у частинах третій-шостій ст. 38 КУпАП.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 809450, 11.06.2024 року, правопорушення було вчинено 11.06.2024 року.

Строк накладення адміністративного стягнення закінчився.

В діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується дослідженими матеріалами справи, однак строк накладення адміністративного стягнення закінчився. Вивчивши матеріали справи, вважаю, що справу необхідно закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку для накладення адміністративного стягнення.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу.

З поданої до суду заяви представника ОСОБА_1 адвоката Полуляха С.Ю. судом встановлено, що останній не мав умислу залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, оскільки не відчув удару взагалі, про що свідчить його подальша поведінка, будь-яких належних доказів на підтвердження протилежного, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу вини, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 умисно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов висновку, що наданими у справі доказами не доведена наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

Як докази вини особи у вчиненні правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП до протоколу надано: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння; рапорт; довідку про відсутність повторності; витяг з підсистеми адміністративна практика щодо особи у вигляді таблиці.

В поданій заяві представником ОСОБА_1 адвокатом Полулях С.Ю. зазначено, що обставини викладені в протоколі не відповідають дійсності, оскільки він не керував транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ ML 270 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, він вжив алкоголь після того, як поставив свій автомобіль на стоянку біля свого будинку. Його ніхто не зупиняв. Приблизно о 19-00 год. проїжджали працівники поліції, побачивши пошкоджений автомобіль підійшли до нього та почали з`ясовувати обставини, він їх не викликав.

Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З досліджених в судовому засіданні доказів слідує, що дорожньо-транспортна пригода сталося близько 18 год. 21 хв., натомість огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився о 19 год. 04 хв.; працівники поліції під`їхали до пошкодженого автомобілю, який знаходився за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 15-г, поруч з автомобілем перебував ОСОБА_1 . Під час спілкування з працівниками поліції останній пояснив, що керував транспортним засобом та після того, як приїхав за місцем мешкання та поставив біля свого будинку автомобіль почав вживати алкоголь. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, останній погодився на огляд у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, тест № 2829, результат позитивний 1,59 проміле. Після чого працівники поліції склали на ОСОБА_1 протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свідків події не було.

Факту керування транспортним засобом на відеозаписі не зафіксовано, автомобіль працівники поліції не зупиняли.

В даному випадку встановлені судом фактичні обставини справи суперечать, обставинам викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 809741 від 11.06.2024 року, складеному щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною четвертою ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до п. 2.10 є Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Тобто, заборона для водія вживати алкоголь в разі причетності його до дорожньо-транспортної пригоди, визначена часом прибуття працівників поліції на місце пригоди, оформлення ними відповідних матеріалів та, в разі необхідності, проведення уповноваженою особою медичного огляду водія з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення вказане невірне посилання на конкретну норму закону, в протоколі уповноважена особа кваліфікувала дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, така кваліфікація суперечить обставинам справи та дослідженим під час розгляду справи доказам.

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 року у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 809741 від 11.06.2024 року, є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до ст. 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Тож, суд не вправі у цьому випадку визначати обставини, які свідчать про наявність всіх ознак об`єктивної сторони правопорушення у цій ситуації, адже підлягають доказуванню у порядку і у спосіб, що передбачені КУпАП, з урахуванням положень ст. 251 цього Кодексу щодо доказів, і мають кореспондуватися із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», тобто, суд позбавлений можливості встановити їх із самих лише слів учасників провадження про адміністративне правопорушення, без належних доказів і розкриття змісту.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин, судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130, 245, 251, 280, 266 278, 280 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із закінченням строку накладення на особу адміністративного стягнення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик