Номер провадження 3/521/6501/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2024 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Старіков О.О., розглянувши матеріали, які надійшли з УСР в Одеській області ДСР Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1192/2024 від 27.06.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 , працююча на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та планово фінансової діяльності Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), подала 08.02.2024 року, щорічну декларацію за 2021 рік, чим порушила ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1193/2024 від 27.06.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 , працююча на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та планово фінансової діяльності Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), подала 08.02.2024 року, щорічну декларацію за 2022 рік, чим порушила ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною та накласти на неї адміністративне стягнення.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_1 провину визнала та підтвердила обставини, викладені у протоколі.

Захисник ОСОБА_1 у судовому засіданні просив звільнити її від відповідальності.

Розглянувши матеріали справи, суддя вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винною з наступних підстав.

Диспозиція статті 172-6 КпАП України є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, відповідно до ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Для кваліфікації діяння, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 суддею було встановлено, що вона подала щорічну електронну декларацію за 2021 та 2022 роки 08.02.2024 року, тобто поза строком, передбаченим ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Щодо суб`єктивної сторони скоєння правопорушення, то необхідно зазначити, що конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КпАП України є несвоєчасне подання декларації без поважних причин. Тобто, за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Гавенда проти Польщі» зазначено, що якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Розглядаючи вищевказане рішення ЄСПЛ через призму даної справи про адміністративне правопорушення, можливо зробити висновок, що ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» містить досить зрозумілі й чіткі формулювання, які дають громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими вони можуть бути притягнені до адміністративної відповідальності, тож вони можуть передбачити наслідки його застосування, що не суперечить принципові верховенства права.

Суддя вважає за необхідне зазначити, що ключовою метою декларування доходів та майна є запобігання незаконному збагаченню або врегулювання конфлікту інтересів.

Так, відповідно до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не подала декларацію з 31.01.2024 року по 08.02.2024 року. Тобто, прострочила строк подачі декларації на вісім днів.

Законодавець, встановлюючи вказану норму, мав на меті зобов`язати всіх суб`єктів декларування дотримуватись обов`язку декларування свого майна і доходів, задля контролю та не мав на меті переслідувати виключно заради самого факту порушення вимог фінансового контролю.

Будь-яких питань з боку УСР в Одеській області ДСР Національної поліції України щодо декларації ОСОБА_1 , крім порушення строку її подання, не має.

Таким чином, в даному випадку, держава не понесла будь-яких негативних наслідків, у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 строку подачі декларації.

Суддя вважає, що в даному випадку, накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з її подальшим звільненням з місця роботи (що є наслідком визнання особи винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України з подальшим накладенням адміністративного стягнення) не є пропорційним скоєному, а саме простроченню подачі декларації на вісім днів.

Приймаючи до уваги характер скоєного правопорушення та особу правопорушниці, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, наявність пом`якшуючої обставини, а саме визнання провини, відсутність обтяжуючих обставин, суддя вважає необхідним застосування звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КпАП України у зв`язку з малозначністю правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України.

Керуючись ст.ст. 9-11, 22, 172-6, 221, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України, за малозначністю правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.О. Старіков