Справа № 372/5084/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 листопада 2024 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.,

за участі секретаря Григор`євій К.О.,

за участю прокурора Малишенка Д.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , працює: головним економістом з економічних питань ВК Української міської ради Обухівського району Київської області,

РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

18.09.2024 до Обухівського районного суду Київської області з Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшла адміністративна справа щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, судом встановлено таке:

ОСОБА_1 , обіймаючи по 26.04.2022 посаду головного економіста з економічних питань у відділі фінансово-господарського забезпечення ВК Української міської ради Обухівського району Київської області, будучи посадовою особою місцевого самоврядування 15 рангу, являючи суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону №1700-VII, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 розділу VII та пп. 2-7 розділу ХІІІ Закону №1700-VII, несвоєчасно 04.03.2024, без поважних причин, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Зазначені обставини підтверджується: протоколом №2911 від 24.07.2024 про адміністративні правопорушення; скрін-шотом з сайту НАЗК щодо дати та часу подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2021 рік; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24.07.2024 зі змісту яких, нею не заперечується факт подання декларацій щорічної за 2021 рік з порушенням строку, встановленого чинним законодавством; копією паспорта особи; розпорядженням про звільнення ОСОБА_1 від 26.04.2022 та іншими матеріалами справи.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, причин неявки суд не повідомила, через свого представника адвоката Мусаєва М.Г. подано пояснення по справі відповідно до яких зазначено, що ОСОБА_1 05.03.2022 виїхала з дітьми закордон, 25.04.2022 направила голові Української міської ради Обухівського району Київської області заяву про звільнення з посади головного спеціаліста з економічних питань, у зв`язку з чим не могла подати вчасно декларацію.

Адвокат Мусаєв М.Г. в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, зазначив, що 30.10.2024 р. суддею Обухівського районного суду Київської області було розглянуто дві справи в одному провадженні та ОСОБА_1 визнана винною за ч.1 ст.172-6 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. Пропуск терміну подачі декларації ОСОБА_1 був з поважної причини, пов`язаної з виїздом до Німеччини 03.05.2022 р. з трьома малолітніми дітьми, як біженки від повномасштабної війни рф проти України. В зв`язку з цим просить суд закрити справу відносно ОСОБА_1 .

Прокурор, підтримавши обставини, викладені в протоколі, просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП та притягнути її до відповідальності у виді штрафу у межах визначених санкцією вказаної статті.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог статті 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені докази у їх сукупності і взаємозв`язку, вважає підтвердженою винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог ч.1 ст.45 розділу VII та п. 2-7 розділу ХІІІ Закону №1700-VII, тобто у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Так, відповідно до частини першої статті 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Склад вказаного адміністративного правопорушення, є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, водночас суб`єкт правопорушення усвідомлює протиправність вчиненого ним діяння (дії або бездіяльності).

Виходячи із диспозиції частини першої статті 172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктом правопорушення, який усвідомив, що його бездіяльність у неподанні (без поважних причин) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в строки встановлені Законом, призвела до порушення Закону (тобто є протиправною) і подальше свідоме неподання декларації може призвести до кримінальній відповідальності за статтею 366-3 Кримінального кодексу України, суб`єкт правопорушення, з метою припинення такого порушення і небажання бути притягнутим до кримінальної відповідальності, вже після пропуску строків подання декларації умисно подає декларацію і бажає так чинити, при цьому розуміє, що тим самим фактично визнає свою провину і викриває себе у вчиненні адміністративного правопорушення за несвоєчасне її подання.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення за несвоєчасне неподання декларації буде відсутня у разі об`єктивної неможливості вчасного її подання, тобто поважних причин (неналежна робота Реєстру, хвороба, інша непереборна сила, що унеможливлює вчасне подання декларації), і її подальше несвоєчасне подання декларації не утворює склад адміністративного правопорушення, окрім випадків, коли суб`єкт правопорушення вже після усунення таких причин, свідомо бездіє тривалий час і не подає декларацію.

Відповідно до пункту 11 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон №1700-VII) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про службі в органах місцевого самоврядування» - посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. При цьому дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 3 Закону України «Про службі в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до пп. «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування, є суб`єктами на яких поширюється дія цього Закону.

Абзацом 1 частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» «г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 №449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за №987/36609, щорічна декларація декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону №1700-VII (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону №1700-VII (після припинення діяльності (після звільнення у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом №3384-ІХ визначено, що за загальним правилом до 31.01.2024 р. слід подати щорічні декларації (з будь-якою позначкою) за 2021-2022 звітні періоди.

Декларації подані в період з 24.02.2022 до 11.10.2023 р. включно вважаються такими, що були подані на виконання обов`язку, передбаченого ст..45 розділу VII «Фінансовий контроль» Закону №1700-VII (абз.2 п.2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII). Повторне їх подання не вимагається та є технічно неможливим.

Тобто в ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2021 рік упродовж часу з 00:00 год. 01.01.2022 по 23:59 год. 31.01.2024 р. (граничний строк).

01.02.2024 р. в 00:00 год. ОСОБА_1 порушила порядок, передбачений ст.45 розділу VII «Фінансовий контроль» та п.2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII.

ОСОБА_1 у 2021 р. була суб`єктом, на якого поширюється вимога Закону №1700-VII, то вона повинна була подати щорічну декларацію за 2021 рік до 31.01.2024 р. включно.

Проте, як убачається із долучених до протоколу матеріалів, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію за 2021 рік ОСОБА_1 подала лише 04.03.2024 о 11 год. 35 хв., тобто несвоєчасно без поважних причин, допустивши порушення порядку, передбаченого статтею 45 розділу VII «Фінансовий контроль» та п.2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VI.

Під час розгляду справи судом, адвокат Мусаєв М.Г. в своєму клопотанні пояснив, що пропуск терміну подачі декларації ОСОБА_1 був з поважної причини, пов`язаної з виїздом до Німеччини 03.05.2022 р. з трьома малолітніми дітьми, як біженки від повномасштабної війни рф проти України. В зв`язку з чим просив суд закрити справу відносно ОСОБА_1 .

Однак суд критично оцінює дану обставину, оскільки щорічна декларація за 2021 р. повинна була бути подана ОСОБА_1 до 01.02.2024 р. у електронному виді, і її перебування за межами України не заважало своєчасному поданню вказаної декларації.

ОСОБА_1 та її захисник адвокат Мусаєв М.Г. не надали суду належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження поважності причин пропуску нею строку, встановленого чинним законодавством України для подання щорічної декларації.

Таким чином клопотання адвоката Мусаєва М.Г. про закриття справи відносно ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відтак, ОСОБА_1 , будучи особою уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно 04.03.2024, без поважних причин подала декларацію за 2021 рік, чим вчинила адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 172- 6 КУпАП.

Згідно із статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає за доцільне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу, у межах визначених санкцією частини першої статті 172-6 КУпАП.

На підставі статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 172-6, 276279, 280, 283-285, 289 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 172-6 КУпАП та призначити їй стягнення у виді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (тисячу сто дев`яносто) гривень 00 копійок.

Реквізити для сплати штрафу: Одержувач: Обух. УК/м.Обухів/21081100, ЄДРПОУ: 37955989, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.), рахунок отримувача: UA0010449, ККДБ: 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції».

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Державної судової адміністрації України на рахунок № UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106) судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк пред`явлення до виконання постанови 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя О.М.Зінченко