Справа №: 307/4804/24
Провадження № 3/307/2218/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Чопик В.В., з участю прокурора Варги І.В., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 06.04.2023 достроково припинила повноваження депутата Тячівської міської ради восьмого скликання, являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог пункту 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 06.08.2024 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений поданими деклараціями ( при звільнені), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 , 06.04.2023 достроково припинила повноваження депутата Тячівської міської ради восьмого скликання, являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз. 2 4.2 ст.45Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 18.04.2024 подала декларацію особи, яка припинила виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнала повністю, у вчиненому розкаялася та пояснила, що подала декларації із запізненням.

Прокурор Варга І.В. в судовому засіданні пояснив, що на його думку, в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до підпункту "б" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" (надалі Закон), суб`єктами на яких поширюється Закон, зокрема, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Відповідно до Рішення Тячівської міської ради від 11.11.2020 року № 1 « Про підсумки виборів депутатів Тячівської міської ради та Тячівського міського голови і визнання їх повноважень» ОСОБА_1 розпочала свої повноваження, як депутат Тячівської міської ради.

Згідно Рішення Тячівської міської ради від 06.04.2023 № 1914 Про дострокове припинення повноважень депутата міської ради ОСОБА_1 обраної по списку партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА- за ЖИТТЯ».

Статтею 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначено, що на депутатів селищних рад поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

За таких обставин, з 11.11.2020 ОСОБА_2 набула статусу депутата

зазначеної міської ради та відповідно суб`єкта, на якого поширюються вимоги та обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"*" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до пункту 2' розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України

«Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб?єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений поданими деклараціями ( при звільнені) не пізніше 31 січня 2024 року.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений поданими деклараціями ( при звільнені), лише 06.08.2024 о 09:31 год., тобто несвоєчасно.

Крім того, ОСОБА_1 зобов`язана була подати декларацію особи, яка припинила виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення) не пізніше 31 березня 2024 року.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2 подала декларацію особи, яка припинила виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення), лише18.04.2024 о 09:26 год., тобто несвоєчасно.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, скріншотом з веб-сайту НАЗК щодо дати опублікування декларації, рішенням Тячівської міської ради від 06.04.2023, рішенням Тячівської міської ради № 1 від 11.11.2020, присягою ОСОБА_1 , поясненнями ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч.1 ст.172-6 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи, яка припинила виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (при звільненні та після звільнення) за 2022 та 2023 роки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, є очевидним, що ОСОБА_1 допустила відповідне порушення Закону та подав декларації з пропуском встановленого строку. Разом з тим, суд вважає, що порушення строку хоча формально і містить ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, але через малозначність не становить суспільної небезпеки та не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди суспільству та державі.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень законів України "Про засади запобігання та протидії корупції", "Про відповідальність юридичних осіб за вчинення корупційних правопорушень", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення" (справа про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) від 06.10.2010 року № 1-27/2010, судом серед іншого проведена думка, що корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків. Зазначене може прирівнюватися до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховуванням, розкраданням чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи і яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

Тобто, ключовою метою декларування доходів та майна публічних посадових осіб є безумовно запобігання незаконному збагаченню або врегулювання конфлікту інтересів. У даному випадку незаконне збагачення не у кримінально правовому аспекті, а як дії посадової особи, що передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Незаконне збагачення передбачає значне збільшення активів державної посадової особи, яке перевищує її законні доходи, які вона не може раціонально обґрунтувати.

У даному випадку, ОСОБА_1 , яка зобов`язана відповідно до вимог Закону декларувати свої доходи і статки, не ухилилася від декларування, не бажала приховати свої доходи і майно, а допустила помилку у строках подачі декларації. Є очевидним, що у даному випадку мова може йти лише про відсутність дисциплінованості у особи, тобто певного порядку поведінки, яка передбачає сумлінне ставлення до виконання всіх Законів, нормативних актів та загальновідомих правил.

Окрім того, держава фактично не понесла жодних негативних юридичних наслідків, оскільки хоча і з запізненням, однак отримала інформацію щодо майна ОСОБА_1 . Натомість, для ОСОБА_1 юридичні наслідки після притягнення до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення будуть занадто суворі та несправедливі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип законності ґрунтується на ідеї, що закон повинен попереджати перш, ніж карати. По-друге, вказаний принцип ґрунтується на демократичній вимозі про обмеження влади законом.

Законність в змозі приймати формальний і матеріальний зміст. Дотримання формальної законності передбачає наявність закону, а матеріальна законність означає відповідність закону вищим нормам (Конституційним, міжнародному праву та інш.), а також відповідність процесуальних дій - закону.

Дослідивши обставини вказаної адміністративної справи в змагальній судовій процедурі, суд прийшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Вказане судове рішення буде очевидним попередженням особі про недопустимість в подальшому допускати подібні порушення вимог Закону.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність є скоєння особою правопорушення вперше, а також малозначність правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 22, 283-285, 287-294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1, 3, 45 Законом України "Про запобігання корупції"

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись щодо неї усним зауваженням, а провадження в справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Чопик