П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

з участю:

прокурора Свачія М.І.,

особи, відносно якої складено протокол

ОСОБА_1 , захисника Нужди Ф.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національна поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 , працюючої на посаді головного бухгалтера Тернопільського міського шляхового ремонтно-будівельного підприємства «Міськшляхрембуд»

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , працюючи на посаді головного бухгалтера Тернопільського міського шляхового ремонтно-будівельного підприємства «Міськшляхрембуд», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 08 лютого 024 року подала на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, за 2021 та 2022 роки. Вказаними діями, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що визнає свою вину щодо несвоєчасного подання декларацій. Вважає, що пропустила такий строк через неуважність та введення воєнного стану на території України.

Захисник ОСОБА_2 вважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вірно зазначена дата виявлення правопорушення, якою має бути, до прикладу, дата проведення перевірки тощо, у зв`язку з чим протокол не відповідає вимогам ст. 286 КУпАП, а тому не можу бути належним доказом по справі. У випадку, якщо суд прийде до висновку про наявність складу правопорушення, просив врахувати особу ОСОБА_1 , позитивну характеристику за місцем роботи, вчинення правопорушення вперше, незначний термін пропуску строку подання декларацій, а тому просив звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі вимог ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Якщо ж суд не буде вбачати підстав для застосування ст. 22 КУпАП, просив застосувати мінімальне стягнення згідно санкції інкримінованої статті.

Прокурор зазначив, що вказане правопорушення не є малозначним, а строки накладення стягнення не пропущено, оскільки Закон надає право скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення протягом 24 год, з моменту зібрання органом усіх необхідних матеріалів. Вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами. Вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до відповідальності, визнавши її винною у вчиненні інкримінованого їй правопорушення та накласти адміністративне стягнення у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що наказом начальника Міського шляхового ремонтно-будівельного підприємства «Міськшляхрембуд» за № 11-к від березня 1998 року ОСОБА_1 , в.о. головного бухгалтера, з 02 березня 1998 року переведено на посаду головного бухгалтера з окладом згідно штатного розкладу.

Згідно Статуту Тернопільського міського шляхового ремонтно-будівельного підприємств «Міськшляхрембуд» затвердженого рішення Тернопільської міської ради від 05 квітня 2019 року за № 7/33/14, Тернопільське міське шляхове ремонтно-будівельне підприємство «Міськшляхремобуд» створене на базі державного комунального Тернопільського міського шляхового ремонтно-будівельного управління згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів від 28 лютого 1996 року за № 124 і є правонаступником його прав та обов`язків. Засновником та власником майна підприємства є Тернопільська міська рада. Підприємство підзвітне і підконтрольне Тернопільській міській раді, підпорядковане виконавчому комітету Тернопільської міської ради та міському голові.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

В силу вимог ч. 2 ст. 167 ЦК України держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 169 ЦК України територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Відтак, Тернопільське міське шляхове ремонтно-будівельне підприємство «Міськшляхрембуд» є юридичною особою публічного права.

Відповідно до Посадової інструкції головного бухгалтера, затвердженої начальником підприємства 24 вересня 2003 року, головний бухгалтер приймається на посаду і звільняється із займаної посади наказом начальника підприємства. Головний бухгалтер безпосередньо підпорядковується начальнику підприємства. Головний бухгалтер, зокрема забезпечує введення бухгалтерського обліку, дотримується єдиних методологічних засад, установлених ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», організовує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; забезпечує перерахування податків та зборів, передбачених законодавством тощо.

Відповідно до вимог пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за корупційні та правопорушення, пов`язані з корупцією, є посадові особи юридичних осіб публічного права.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» посадова особа юридичної особи публічного права - голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права.

Таким чином, ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права, на яку поширюється дія цього Закону України «Про запобігання корупції».

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 будучи суб`єктом відповідності за правопорушення, пов`язане з корупцією, несвоєчасно, подала щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за минулі 2021 та 2022 роки.

ОСОБА_1 подала щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за минулі 2021 та 2022 роки, 08 лютого 2024 року, що визнається останньою і підтверджується витягом (скріншотом) з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника, думку прокурора щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, дослідивши в сукупності наявні у справі докази та кожен зокрема, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, й об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому, у примітці даної статті зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 45 даного Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до положень п. 2 Розділу 2 Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції за №449/21 від 23 липня 2021 року (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Законом можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації.

Відповідно до вимог п. 2-7 Перехідних положень Закону України «Про запобігання корупції» особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, суб`єктом відповідності за правопорушення, пов`язане з корупцією, зобов`язана була до 01 лютого 2024 року подати щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за минулі 2021, 2022 роки, так як такі декларації не були подані останньою у 2022-2023 роках.

ОСОБА_1 подала щорічні декларації за минулі 2021 та 2022 роки - 08 лютого 2024 року, що підтверджується матеріалами справи.

Адміністративна відповідальність, відповідно до положень ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, настає в разі порушення фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

В судовому засіданні ОСОБА_1 будь-яких доказів на підтвердження поважності причин несвоєчасного неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) суду не надала.

Таким чином, ОСОБА_1 , працюючи на посаді головного бухгалтера Тернопільського міського шляхового ремонтно-будівельного підприємства «Міськшляхрембуд», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до вимог підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 08 лютого 024 року подала на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, за 2021 та 2022 роки. Вказаними діями, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю підтверджується доказами, дослідженими та оглянутими у судовому засіданні, а саме:

- копією наказу №11-к від березня 1998 року про призначення ОСОБА_1 на посаду головного бухгалтера»;

- Посадовою інструкцією головного бухгалтера;

- витягом (скріншотом) з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

- Статутом ТМШРБП «Міськшляхрембуд»

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави, які повиннни були бути подані до 01 лютого 2024 року.

Проаналізувавши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави за минулі 2021 та 2022 року, які повинні були бути подані до 01 лютого 2024 року, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Таким чином, при розгляді справ та вирішення питання про строк накладення стягнення необхідно з`ясувати питання про день коли було виявлено вказане правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, 29 липня 2024 року Тернопільське міське шляхове ремонтно-будівельне підприємство «Міськшляхрембуд», на запит Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області від 24 липня 2024 року, направило копії окремих документів відносно ОСОБА_1 , у тому числі наказ про признання на посаду, посадову інструкцію, табелі обліку робочого часу та довідку-характеристику .

На підставі даних документів, уповноваженою особою 17 вересня 2024 року складеного протокол про вчинення правопорушення.

Таким чином, фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, слід вважати 29 липня 2024 року, день отримання документів від підприємства, тобто день виявлення потенційних ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. В матеріалах справи відсутні будь-які інші докази на підтвердження іншої дати виявлення даного правопорушення.

Із системного аналізу законодавства у сфері запобігання та протидії корупції, вбачається, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання суб`єктами уповноваженими на складання протоколів про адміністративні корупційні правопорушення інформації про таке порушення.

При цьому подача рапорту та складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією - є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією, адже факт виявлення порушення - це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення.

Таким чином, днем виявлення правопорушення є 29 липня 2024, оскільки в цей день орган отримав необхідні матеріали, які в подальшому визнав достатніми для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо клопотання захисника про звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за малозначністю вчиненого, то суд зазначає, що згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Чинне законодавство не містить переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють визначити малозначність провини. Орган (посадова особа), уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності в кожному випадку окремо, зважаючи на характер вчинюваного діяння та обставини справи.

Положення ст. 22 КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративної відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом. При розгляді справ та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Беручи до уваги встановлені матеріалами справи обставини, суд приходить до висновку, що вчинене правопорушення не є малозначним, у розумінні ст. 22 КУпАП, оскільки вчинення такого порушує встановлені антикорупційним законодавством вимоги, заборони та обмеження, посягає на встановлений порядок діяльності органів влади та місцевого самоврядування, а також порядок реалізації особами таких органів, наданої їм влади та посадових повноважень, дискредитує органи влади та місцевого самоврядування, а тому суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення та закриття провадження у справі.

При накладенні стягнення, суд на підставі положень ст.33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнання вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а тому приходить до переконання, що до неї слід застосувати стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 172-6, 280, 283, 284, 287 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_1 стягується подвійний штраф.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуюча: І.М. Черніцька