Номер провадження: 33/813/1719/24
Номер справи місцевого суду: 523/6649/24
Головуючий у першій інстанції Алін С.С.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всім видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у порушення п. 2.10 а Правил дорожнього руху, 15.03.2024 року о 07 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв ДТП і на порушення встановлених правил місце ДТП залишив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року змінити в частині накладеного адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 3400 грн, посилаючись на те, що він залишив місце події, не розуміючи того, що став учасником ДТП, про що дізнався лише через деякий час, запевняє, що у тому разі якби він знав, що скоїв наїзд на інший автомобіль, то зупинився і обов`язково вийшов з автомобіля, щоб подивитися на спричинену шкоду. Звертає увагу, що контакт транспортних засобів був не значним, у цей час в салоні його автомобіля голосно грала музика. Стверджує, що у його діях відсутній умисел на залишення місця ДТП, будь-які докази, які б свідчили про зворотне у матеріалах справи відсутні. Щиро розкаюється у власній недбалій поведінці та усвідомлює, що він повинен був передбачити шкідливі наслідки своїх дій. Також ураховуючи щире каяття та визнання вини у вчиненому правопорушенні, а також відшкодування завданої матеріальної шкоди, відсутності обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, апелянт вважає, що накладене судом адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік є надто суворим, та його можливо змінити на стягнення у виді штрафу.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав заяву у якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови він отримав лише 28 травня 2024 року, що перешкодило йому своєчасно звернутися з апеляційною скаргою.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Осадчий А.Ю., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, заяву (клопотання) про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавали.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Осадчого А.Ю.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначає про таке.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 08 травня 2024 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 09 травня 2024 року і закінчився 20 травня 2024 року.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як убачається з матеріалів справи, судом розглянуто справу без участі

ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови апелянт отримав під розписку 28 травня 2024 року, з апеляційною скаргою звернувся 07 червня 2024 року, тому апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянт погоджується зі встановленими судом у справі обставинами та висновками суду про наявність у його діях ознак складу адміністративного правопорушення, а також кваліфікацією його дій за ст. 122-4 КУпАП, що з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП не переглядається апеляційним судом.

Предметом апеляційного розгляду є перевірка доводів апелянта щодо наявності правових підстав для накладення на нього адміністративного стягнення не пов`язаного з позбавленням права керування транспортними засобами.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

За вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення: 1) попередження; 2) штраф; 3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; 4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю;

5-1) громадські роботи; 6) виправні роботи; 6-1) суспільно корисні роботи; 7) адміністративний арешт; 8) арешт з утриманням на гауптвахті. Законами України може бути встановлено й інші, крім зазначених у цій статті, види адміністративних стягнень. Законами України може бути передбачено адміністративне видворення за межі України іноземців і осіб без громадянства за вчинення адміністративних правопорушень, які грубо порушують правопорядок (ст. 24 КУпАП).

Оплатне вилучення, конфіскація предметів та позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю - тільки як додаткове; інші адміністративні стягнення, зазначені в частині першій статті 24 цього Кодексу, можуть застосовуватися тільки як основні.

За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення (ст. 25 КУпАП).

Штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (ст. 27 КУпАП).

Позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті. Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч.ч. 2-4 ст. 30 КУпАП).

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (ст. 33 КУпАП).

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі (ст. 34 КУпАП).

Обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3) втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4) вчинення правопорушення групою осіб; 5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою (ст. 35 КУпАП).

Санкцією ст. 122-4 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Отже, санкція інкримінованого адміністративного правопорушення є альтернативною, тобто законодавець передбачив можливість накладення на особу одного із основних видів стягнень, передбачених нормою цієї статті. При цьому, такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, у даному випадку не є додатковим стягненням імперативного характеру, тобто при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, суд, з огляду на його дискреційні повноваження, наділений правом вибору щодо застосування до особи одного із основних стягнень, які є альтернативними.

При накладенні стягнення судом було враховано: особу правопорушника, ступінь його вини, характер вчиненого правопорушення, на підставі чого суд дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Щодо таких висновків суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає про таке.

Як убачається з матеріалів справи, надаючи письмові пояснення правоохоронцям 03 квітня 2024 року, ОСОБА_1 , серед іншого зазначив, що ним було вжито заходів з відшкодування шкоди власниці транспортного засобу, пошкодженого унаслідок ДТП, про що вона склала розписку, що не має претензій до апелянта (а.с. 6).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та наведених вище пояснень убачається, що ОСОБА_1 не заперечував вину у скоєному правопорушенні, без заперечень підписав протокол.

В результаті зіткнення транспортних засобів, механічні пошкодження отримав лише один з них, потерпілі відсутні (а.с.3).

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Зважаючи на ту обставину, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе надати правову оцінку доказам, які долучені апелянтом до апеляційної скарги.

З розписки, доданої до апеляційної скарги убачається, що вона складена

ОСОБА_2 (власниця транспортного засобу «Chevrolet Cruze») 28 березня 2024 року про те, що вона отримала від ОСОБА_1 500 доларів США в якості матеріального збитку в ДТП, що мало місце 15 березня 2024 року, де було пошкоджено її транспортний засіб. Претензій не має. Матеріальну шкоду відшкодовано (а.с. 18).

Отже, до моменту складення правоохоронцями протоколів про адміністративне правопорушення (03 квітня 2024 року), ОСОБА_1 було вжито заходів, щодо компенсації шкоди ОСОБА_2 , заподіяної унаслідок ДТП.

Ураховуючи викладене вище, зважаючи на характер скоєного правопорушення, спрямований на залишення місця ДТП, особу правопорушника, який у добровільному порядку відшкодував потерпілій шкоду, заподіяну унаслідок ДТП, визнав вину у скоєному правопорушенні і така його позиція є послідовною, зважаючи на відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку про можливість накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Накладення штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, відповідатиме засадам законності та справедливості, сприятиме превентивній меті запобігання вчинення ОСОБА_1 правопорушень.

Стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, застосоване судом першої інстанції, у даному конкретному випадку є надмірно суворим.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

За результатами апеляційного розгляду справи постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення необхідно змінити, та накласти на

ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. В іншій частині постанову судді залишити без змін.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення змінити, накласти на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) адміністративне стягнення за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

В іншій частині постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко