ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/1633/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бабаскіна А.С. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Зміїв,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 10.09.2024 року о 23:29 год. керував транспортним засобом «aima a700», win leudwea58pla20568, в районі буд. 187, по пр. Льва Ландау в м. Харкові, з ознаками алкогольного сп1'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови), огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 пройшов у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу зі своєї згоди із застосуванням газоаналізатора «Драгер», що підтверджується тестом № 2890 від 10.09.2024, результат огляду становить 1,19 проміле, проба позитивна, з яким водій ОСОБА_1 був незгодний. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР ОНД за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-А, відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Бабаскін К.С. просив скасувати судову постанову та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилався на те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки керував не механічним транспортним засобом. Вважав, що наявність посвідчення водія та реєстраційного документа передбачено для механічних транспортних засобів, якими є скутери з електродвигуном потужністю від 3 до 4 кВт, а також усі транспортні засоби з двигуном внутрішнього згоряння не залежно від його робочого об`єму. Отже вважав, що обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння виникає виключно у водіїв механічних транспортних засобів та ця вимога до водіїв інших транспортних засобів не ґрунтується на нормах чинного ПДР України. На думку захисника, в розумінні ПДР України не може вважатися водієм особа, яка керує транспортним засобом з електродвигуном потужністю до 3 кВт, так як у такої особи відсутній обов`язок в отриманні відповідного посвідчення водія категорії А1. Також вказував, що транспортний засіб з електродвигуном потужністю до 3 кВт не підпадає під жодну з категорій, що визначена у п. 2.13 ПДР України, оскільки не є механічним транспортним засобом, та не може відноситись до категорії А1. Отже посилався на те, що вимоги п. 2.5 ПДР України не можуть бути застосовані до ОСОБА_1 . Крім того, вказував, що в матеріалах справи відсутні докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

13.11.2024 року до Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_2 , в якій він підтримав свою апеляційну скаргу та просив апеляційний розгляд, призначений на 13.11.2024 року, проводити без участі захисника та ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги захисника без його участі та без участі ОСОБА_1 , враховуючи відомості, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості, як на докази, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення; акт огляду на стан сп`яніння; роздруківці газоаналізатору Драгер; направленні на огляд водія; рапорті працівника поліції, а також на відеозаписі з бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 10.09.2024 року у м. Харкові по пр Льва Ландау керував транспортним засобом «aima a700», win НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер результат огляду 1,19 проміле. З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння не згоден, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився.

В матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк. 3).

З відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 зміст протоколу, що вочевидь свідчить про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом цього протоколу

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, ОСОБА_1 не скористався своїм правом оскарження дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, а також відсутність будь-яких відповідних рішень компетентних органів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цьому протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 9) вбачається, що 10.09.2024 року під час патрулювання у складі екіпажу 0030 за алресою м. Харків, проспект Льва Ландау, 187 з ціллю опитування було зупинено електроскутер під керуванням ОСОБА_1 .. Під час спілкування виявлено ознаки алкогольного сп`яніння(запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови) пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, результат огляду 1,19 проміле, що підтверджується тестом 2890 з результатом огляду ОСОБА_1 не згоден, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в мед закладі відмовився.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції щодо складення протоколу стосовно ОСОБА_1 та матеріалів до цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у рапорті відповідають дійсності та заслуговують на увагу, оскільки узгоджуються з іншими фактичними відомостями, які містяться в матеріалах цієї справи.

Крім того, з відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 10А) вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , який керував мопедом під час дії комендантської години.

Також з відеозапису вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, в тому числі запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що не вживав алкогольні напої.

Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції, встановивши ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням алкотестеру Драгер, на що ОСОБА_1 погодився. Працівники поліції надали ОСОБА_1 запакований мундштук для огляду щодо його цілісності. Після цього розпакували цей мундштук та встановили в газоаналізатор Драгер та зробили контрольний забір повітря, який виявився негативним. Після цього ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору Драгер, результат позитивний 1,19 проміле. З таким результатом ОСОБА_1 не був згоден. Працівники поліції роз`яснили останньому порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, що йому було зрозуміло. Після цього працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 , заперечуючи правильність огляду на стан сп`яніння з використанням газоаналізатору Драгер, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що стосовно нього буде складено протоколу за ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України. Також роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що йому було зрозуміло. Будь яких клопотань чи заперечень щодо дій працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював, а також не заперечував, що стосовно нього буде складено протокол саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того з відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 зміст протоколу, від підпису якого останній відмовився, а також тимчосово відсторонили йог від керування транспортними засобами, роз`яснивши, що він не має права тимчасово керувати транспортними засобами.

Крім того, відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень, чинного на день вчинення правопорушення, п.1.10 ПДР України, транспортний засіб пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Також, відповідно до положень п.1.10 ПДР, мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах цієї справи вбачається, що потужність електромопеда, яким керував ОСОБА_1 становить 1200 Вт, тобто 1,2 кВт.

Оцінюючи такі відомості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував мопедом, який є транспортним засобом, а тому такі твердження захисника є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП О. Кірічек (арк. 4), ОСОБА_1 отримував водійське посвідчення.

Наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія свідчить про те, що останній знає Правила дорожнього руху України, оскільки умовою отримання такого посвідчення є складання обов`язкового іспиту на знання цих Правил.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 умисно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, тобто свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого нею правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 10 вересня 2024 року, ОСОБА_1 близько 23 год. 29 хв. в м. Харкові по проспекту Льва Ландау керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Працівники поліції запропонували останньому пройти оглдя на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору Драгер. ОСОБА_1 погодився, пройшов огляд, результат позитивний 1,19 проміле. З таким результатом ОСОБА_1 був не згоден. Оскільки ОСОБА_1 , був незгоден з результатом проведеного на місці його зупинки огляду, працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Бабаскіна К.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков