Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №33/4805/1316/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Пилипчука Дмитра Ігоровича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 03 вересня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 03 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді місцевого суду, 08 серпня 2024 о 01-11 год ОСОБА_1 , у м. Житомирі, по вул. Князів Острозьких, 79, керував транспортним засобом «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Результат огляду 1, 29 проміле. Від керування транспортним засобом водія відсторонено шляхом зупинки транспортного засобу у дозволеному ПДР місці. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Пилипчук Д.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять доказів, зокрема й відеозаписів, керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом. Вказав, що ОСОБА_1 не був водієм та не здійснював керування транспортним засобом «Audi A6» перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а рухаючись у даному автомобілі разом зі своїм побратимом, були зупинені працівниками патрульної поліції. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення не доведена.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 109105 від 08 серпня 2024 року; направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; квитанцію приладу Драгер 6810 з позитивним результатом - 1,29 проміле; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, з результатом якого водій погодився під підпис; рапорт поліцейського; відеозаписи з бодікамери поліцейського та реєстратора службового автомобіля.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки він не був водієм даного транспортного засобу та заперечував проти цього, спростовується наявними в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. Так, з матеріалів справи та відеозаписів вбачається, що працівники поліції за допомогою проблискових маячків зупинили автомобіль «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підійшли до нього, з місця водія вийшов ОСОБА_1 . При цьому, йому повідомили причину зупинки керування транспортним засобом у комендантську годину та зауважили про заїзд на бордюр. На запитання працівника поліції чому порушує комендантську годину, водій зазначив, що друзі попросили відвезти, вживання алкоголю заперечив. На прохання поліцейських надав водійські документи та погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alkotest Drager» за виявленими ознаками у вигляді запаху алкоголю з ротової порожнини. Водію надали можливість обрати запечатаний мундштук, роз`яснили порядок користування приладом Драгер, спроба виявилась позитивною, результат 1,29 проміле. ОСОБА_1 з результатом огляду погодився, вказав, що вживав алкоголь о 8 годині. Далі останньому роз`яснено права за ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ознайомлено його, відсторонено від керування транспортним засобом.

Всі процесуальні документи, складені під час оформлення адміністративного правопорушення, зокрема і результати проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 підписав без заперечень та зауважень. На відеозаписі зафіксовано рух автомобіля «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спілкування працівників поліції з водієм даного автомобіля ОСОБА_1 , при цьому жодних заперечень щодо не перебування за кермом він не висловлював.

Варто зауважити, що у матеріалах справи містяться квитанції від 03 вересня 2024 року №188913579 та №188914089 про сплату ОСОБА_1 судового збору в сумі 605,60 грн та штрафу 17000 грн за рішенням від 03 вересня 2024 року №295/12301/24. Вказані обставини апеляційний суд розцінює як погодження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, із результатами розгляду справи, у зв`язку із добровільним виконанням судового рішення (а.с. 14, 15).

Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Пилипчука Д.І., в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Богунського районного суду міста Житомира від 03 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь