Справа № 598/2063/24
провадження № 3/598/1108/2024
ПОСТАНОВА

іменем України

"12" листопада 2024 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Гудима І.В., за участі захисника Янчишина В.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Збаражі матеріали, які надійшли з відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Смига Дубенського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, громадянина України, водія ТОВ «М-Транс», РНОКПП НОМЕР_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст. 130 КпАП України,

в с т а н о в и в :

23 серпня 2024 року о 20 годині 06 хвилин ОСОБА_1 в м.Збараж по вул.В`ячеслава Чорновола, 3/3, Тернопільського району Тернопільської області, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 110307», р.н.з. НОМЕР_2 , відмовився на вимогу поліцейського від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Свою вину у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 не визнав і вказав, що 23серпня 2024 року о 20 годині 06 хвилини в м.Збараж по вул.В`ячеслава Чорновола, 3/3, Тернопільського району Тернопільської області керував автомобілем марки «ЗАЗ 110307», р.н.з. НОМЕР_2 , однак не був в стані ні алкогольного, ні наркотичного сп`яніння. На місці зупинки пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат був 0%. Однак, відмовився на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому що думав, що його замість лікувального закладу завезуть в ТЦК, так як з поліцейським був чоловік у військовій формі.

Захисником Янчишиним В.Й. подано клопотання про закриття провадження у справі в зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .При цьому, ствердив, що в матеріалах справи відсутні докази, які беззаперечно доводили вину останнього. Також зазначив, що інспектором поліції не було повідомлено ОСОБА_1 жодних ознак перебування його в стані наркотичного сп`яніння, і які б давали підстави для медичного обстеження останнього. Також, вказав, що матеріали справи не містять жодної причини для зупинки транспортного засобу, відповідно до вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», а також подальшої перевірки водія на предмет порушення ним правил дорожнього руху, ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння, як підстави для проведення огляду. При цьому зазначив, що винесена інспектором поліції, після зупинки автомобіля ОСОБА_1 , постанова серії ЕНА №2898306, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 30.09.2024 року скасована, як незаконна. Крім того, вказав, що час вчинення ОСОБА_1 нібито адміністративного правопорушення, який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №116664, відрізняється від часу, що зазначений у відеоматеріалах, доданих до матеріалів справи. Також, ОСОБА_1 не було вручено письмового направлення на походження огляду у медичному закладі. А тому, враховуючи численні порушення в діях працівників поліції під час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, вважає, що слід закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи захисника, дослідивши письмові матеріали справи, дослідивши відеоматеріали, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, знайшла своє підтвердження доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 23.08.2024 року серії ЕПР1 №116664 (а.с.1), копією направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.08.2024 року (а.с.6), відеоматеріалами фіксації правопорушення, які знаходяться на DVD-носії (диску) (а.с.12).

Так, відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ч.2 ст.251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно частини першої статті 130 КпАП України керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно встановити факт керування транспортними засобами особою в стані сп`яніння або ухилення особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст.266 КпАП України, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкції), а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. №1103 (Далі Порядок).

Згідно зі ст.2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №116664 від 23.08.2024 року, складеним у відповідності з вимогами ст.256 КУпАП, вбачається зазначення ознак наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, почервоніння очей, обстановка, що не відповідає дійсності). Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав, при цьому не вказавши будь-яких заперечень щодо нього, та отримав його копію, від письмових пояснень відмовився.

Із відеозапису, відзнятого на нагрудну камеру працівника поліції, переглянутого в судовому засіданні, вбачається, що поліцейським під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було озвучено причини зупинки, а також було в подальшому вказано ознаки наркотичного сп`яніння, такі як, порушення мови, порушення координації рухів, які давали працівникам поліції законні підстави для пропозиції ОСОБА_1 пройти у медичному закладі огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак останній відмовився в категоричній формі від цього.

У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що працівники поліції під час зупинки ОСОБА_1 діяли в повній відповідності з чинним законодавством.

Посилання сторони захисту на безпідставність зупинки є надуманими, оскільки відповідно до ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 повідомив останнього про причину зупинки, що відображено на відеозаписі події.

Суд, також не приймає до уваги тверджень захисника ОСОБА_2 про те, що час вчинення правопорушення, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №116664, відрізняється від часу, що зазначений у відеозаписі події, оскільки вважає, що незначна розбіжність у часі (у протоколі 20 год. 06 хв., а на відеозаписі 20 год. 02 хв.) жодним чином не спростовує вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання сторони захисту на рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 30.09.2024 року, який скасовано постанову працівника поліції серії ЕНА №2898306 від 23.08.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, саме по собі не впливає на встановлений факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та не може бути визнано підставою для закриття провадження у справі.

В судовому засіданні встановлено, що поліцейськими було дотримано порядок проведення огляду на стан сп`яніння, передбачений законом, а доводи сторони захисту та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які були викладені в судовому засіданні та в клопотанні про закриття провадження у справі, суд вважає такими, що не спростовують доказів наданих на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зібрані по справі докази є належними та допустимими, взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.

У рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom»[GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, як за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При обранні міри адміністративного стягнення враховується ступінь та характер суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, особа правопорушника, а тому його слід піддати адміністративному штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст.130 КпАП України, суддя,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На дану постанову може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА