Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3608/24 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В.
Номер провадження №33/4805/786/24
Категорія ч. 5 ст. 126 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Ващук Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 12 квітня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 12 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 28.02.2024 о 05-40 год., у м. Житомирі по вул. Просп. Незалежності, 34, ОСОБА_1 будучи особою, яка протягом року вчинила порушення, передбачене частиною другою ст. 126 КУпАП, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та змінити виключивши з резолютивної частини постанови посилання «з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років». Апеляційна скарга обґрунтована тим, що він пройшов курси теоретичного навчання в автошколі, проте через зайнятість по військовій службі не встиг отримати свідоцтво про право керування транспортними засобами. Оскільки він є військовослужбовцем, то право на керування транспортними засобами необхідне йому для виконання завдань військової служби, а тому достатнім для нього буде накладення покарання нижчого за межу санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме: у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Ващук Ю.С., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України, ґрунтується на матеріалах провадження та досліджених у судовому засіданні доказах.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №424193 від 28 лютого 2024 року вбачається, що 28.02.2024 о 05-40 год., у м. Житомирі по вул. Просп. Незалежності, 34, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не мав прав керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року 19.07.2023 ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, постанова БАД №552144. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 1).

Протягом року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме: 19 липня 2023 року було винесено постанову серії БАД №552144 та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн, що не заперечувалось останній в судовому засіданні.

З переглянутого відеозапису обставин події вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку з непрацюючим світловим приладом та в подальшому виявилось про відсутність у нього права керування зазначеним транспортним засобом і наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, вчинене протягом року. ОСОБА_1 працівникам поліції пояснив, що «посвідчення водія не маю, поспішаю на полігон, оскільки не можу записатися в МРЕО для здачі теоретичного іспиту, а тому їду без прав, все розумію, але не маю чим добратися на полігон». Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надав і суду апеляційної інстанції, зазначив, що знає про заборону керування транспортними засобами без посвідчення водія, проте його робота безпосередньо пов`язана з полігоном, який знаходиться за межами населеного пункту місця проживання.

Згідно вимог пункту 2.1.а Правил дорожнього руху України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Всупереч тверджень апеляційної скарги, вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №424193 від 28.02.2024 (а.с. 1); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1539470 від 28.02.2024 з якої вбачається, що ОСОБА_1 28.02.2024 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн (а.с. 6); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №552144 від 19.07.2023 з якої вбачається, що ОСОБА_1 19.07.2023 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн (а.с. 5); довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики УНП в Житомирській області лейтенанта поліції І.Слюсарчук, згідно якої відсутня інформація в базі даних НАІС/ІПНП щодо отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії у гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував та не має посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 2); довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики УНП в Житомирській області лейтенанта поліції І.Слюсарчук, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №552144 від 19.07.2023. По даній справі до правопорушника застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн (а.с. 3); відеозапис з нагрудної камери (а.с. 15).

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу VII «Особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, вчинені повторно» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Отже, матеріалами справи підтверджено правильність кваліфікації адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 28.02.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Слід зауважити, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, останній підписаний ОСОБА_1 з наданням пояснень «військовослужбовець зараз не маю часу зробити права, без прописки в МРЕО не приймають», який згідно ст. 251 КУпАП, є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, при розгляді матеріалів справи судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що знаходяться в матеріалах справи, оцінивши які, суд обґрунтовано дійшов висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що він пройшов курси навчання в автошколі, проте через зайнятість по військовій службі не встиг отримати свідоцтво про право керування транспортними засобами не приймаються до увагу, оскільки знаючи свідомо, що він не отримував посвідчення водія відповідної категорії, керував транспортним засобом без останнього. Вказана обставина не звільняє від стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Не можуть прийматися до уваги і ті доводи, що отримання посвідчення водія відповідної категорії необхідно для проходження військової служби, оскільки він вже проходить військову службу та прийнятий на посаду за відсутності у останнього посвідчення водія відповідної категорії.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що достатнім для ОСОБА_1 буде накладення покарання нижчого за межу санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме: у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ст.ст. 23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Отже, оскільки чинним законодавством непередбачено альтернативного застосування стягнення, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 126 КУпАП, обґрунтовано застосував відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Визначаючи строк позбавлення прав на керування транспортним засобом, суд, врахувавши як характер вчиненого правопорушення, так і особу порушника, а саме те, що він є військовослужбовцем, який виконує бойові завдання для захисту територіальної цілісності України, ступінь його вини, визначив мінімальний строк позбавлення, передбачений санкцією даної статті.

Приймаючи рішення у справі, слід також звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань тане отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою ,а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення. Тому, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 взагалі не отримував посвідчення водія, проте свідомо порушує Закон та керує транспортним засобом, ігноруючи заборони, він цілком обґрунтовано позбавлений судом права на керування транспортними засобами на п`ять років, що відповідає диспозиції та санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , відповідає санкції ч. 5 ст. 126 КпАП України, вимогам ст.ст. 33, 34 КпАП України щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення та є співмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника.

За таких обставин суд вважає, що доказів, які спростовують обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для зміни чи скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 12 квітня 2024 року - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь