Єдиний унікальний номер 317/5340/24
Номер провадження 3/317/3004/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Громова І.Б., розглянувши матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2024 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 135126 від 23.09.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу, 23.09.2024 о 11 год. 16 хв. на трасі Н-08 513 км у Запорізькому районі Запорізької області водій ОСОБА_1 керував ТЗ Mitsubishi Pajero, н.з. НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820. Результат огляду 0,32 ‰, тест № 2680. Від керування ТЗ відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушень ПДР. Про повторність попереджений.

Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зауважив, що у стані алкогольного сп`яніння не перебував. Надав документи на підтвердження вживання лікарських засобів. Пояснив, що притягується до адміністративної відповідальності вперше, зробив для себе висновки про неможливість допущення ним аналогічних правопорушень у майбутньому за будь-яких обставин.

Зазначив, що є військовослужбовцем. Тобто, право керування транспортними засобами в умовах воєнного стану є необхідним йому, оскільки призведе до неможливості належного виконання ним своїх службових обов`язків, які на даний час є необхідними та життєво важливими. На підтвердження зазначеного надав довідку, відповідно до якої майстер-сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 .

Також долучив до матеріалів справи клопотання командира ВЧ НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 раніше жодного разу за весь час служби у ВЧ до адміністративної та дисциплінарної відповідальності не притягався. За час служби у ВЧ проявив себе ініціативним, сумлінним, відповідальним військовим, грамотним спеціалістом. Сумлінно виконує посадові обов`язки. Приймає безпосередню участь у виконанні бойових завдань, пов`язаних з відсіччю та стримуванням збройної агресії російської федерації на одному з найскладніших напрямків Запорізької області.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, на підставі всебічного, повного і об`єктивного аналізу всіх доказів по справі в їх сукупності, у відповідності до ст. 252 КУпАП, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Провина ОСОБА_1 підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 135126 від 23.09.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та доданими до нього доказами:

- карткою обліку адміністративного правопорушення;

- чеком-технічного приладу Alcotest Dragger 6820, результат тесту № 2680 становить 0,32 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- рапортом інспектора від 23.09.2024;

- архівом правопорушень;

- СD-диском із відеозаписом події, який повністю підтверджує викладені в протоколі обставини.

Згідно із даними підсистеми «Адмінпрактика» ІТС ІПНП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП не притягувався, позбавлення права керування всіма видами транспорту не зафіксовано. Має посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 04.07.2006.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 135126 від 23.09.2024 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки містить відомості, передбачені вказаними нормами закону, підписані особою, яка їх склала, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до ст.ст. 251, 255 КУпАП, поліцейським зібрано достатньо доказів при складанні протоколу про адміністративну правопорушення для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Проаналізовані судом докази в сукупності дають підстави для висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).

Згідно з ст. 24 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте, покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно із ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори» передбачено, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Отже, в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію Про захист прав людини і основоположних свобод, а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа Надточій проти України від 15 травня 2008 року).

Європейський суд з прав людини у рішенні Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення.

Позбавлення права керування транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі Скоппола проти Італії від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний надмірний тягар (рішення у справі від 02.11.2004 Трегубенко проти України).

У свою чергу ч. 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень цієї статті свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Судом установлено, що майстер-сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 .

Крім того, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП притягується вперше; обставини, які могли б бути визнані судом як такі, що обтяжують його відповідальність, у справі відсутні; його протиправні дії не завдали будь-якої шкоди іншим особам, а також не спричинили істотної шкоди громадським чи державним інтересам; свою вину він визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Разом із тим диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено диференціації покарання в залежності від конкретних обставин справи, особи порушника, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Проте, враховуючи особу правопорушника, ступінь його вини, щире каяття, а також те, що він перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 , виконує бойові завдання, пов`язані з відсіччю та стримуванням збройної агресії російської федерації на одному з найскладніших напрямків Запорізької області, позбавлення права керування транспортними засобами буде непропорційним стягненням, яке унеможливить виконання ним своїх посадових обов`язків, відтак ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення останнім нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 23, 33, 36, 38, 40-1, 130, 283, 284, 287, 289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Для сплати штрафу кошти перерахувати за реквізитами:

Отримувач: ГУК у Зап. обл/Запорізька обл/21081300,

Код отримувача: 37941997,

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП),

Рахунок: UA 0008001,

Код класифікації доходів бюджету 21081300

Найменування: «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»

Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу в установлений ст. 307 КУпАП строк, постанова буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 308 КУпАП з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного бюджету судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Для сплати судового збору перерахувати кошти за реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: UA 0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя І.Б. Громова