ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - Хоміча Р.Г.

апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, захисника Хоміча Р.Г. на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ,

яку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із оскаржуваною постановою суду першої інстанції, водій ОСОБА_1 04 грудня 2023 року о 20:45 год., в м. Дніпро на вул. Київська, 71, керувала автомобілем «Suzuki Grand Vitara», д/н НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія на стан сп`яніння поводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», результат 2,19 %, чим порушила вимоги п.2.9 а ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Також порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження вказаної постанови суду. В обґрунтування своїх вимог у цій частині вказує, що судовий розгляд проведено без участі сторін, повний текст судового рішення стороні захисту був направлений 31 травня 2024 року.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог процесуального закону.

Вважає, що судом першої інстанції порушено право на захист, оскільки розгляд справи був без захисника ОСОБА_1 , який завчасно надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, тим самим судом обмежене право останньої на захист.

Вказує на порушення співробітниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 з результатами огляду за допомогою приладу Драгер не погодилася, що засвідчила в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а співробітники поліції всупереч вимогам Інструкції не запропонували останній пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я. Наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських також підтверджує викладені обставини, а саме те, що після висловлення ОСОБА_1 незгоди з результатами тесту із застосуванням приладу Драгер, останній не було надано можливості пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 та захисника Хоміча Р.Г., які апеляційну скаргу підтримали, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує, що 25 квітня 2024 року судовий розгляд проведено без участі, особи яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, докази направлення їм копії оскаржуваної постанови та її отримання у межах строку апеляційного оскарження відсутні, згідно із даними ЄДРСР загальний доступ до неї було надано лише 13 травня 2024 року, а захиснику постанову було направлено 31 травня 2024 року (а.с. 32).

З огляду на викладене, з метою забезпечення стороні захисту доступу до правосуддя та права апеляційного оскарження судового рішення, що стосуєтьяс інтересів ОСОБА_1 , вважаю за можливе поновити строк апеляційного оскарження.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Так, згідно ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння, встановленого ст. 266 КупАП, деталізований затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Постанова) та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).

Пунктами 2, 6 Розділу І Інструкції та п.п. 1-6 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці - лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу І Інструкції, поліцейськими при огляді на стан сп`яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КупАП.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З наведених нормативних положень випливає, що позитивний висновок огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу підтверджує наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП лише у разі, якщо особа з цим висновком погодилася, або якщо вона висловила незгоду із ним, втім відмовилася від огляду у медичному закладі.

Таким чином, згідно із вимогами вищезазначеної Інструкції, інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, у разі виявлення у ОСОБА_1 ознак перебування в стані алкогольного сп`яніння зобов`язаний був запропонувати останній пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки автомобіля, а після його проходження та висловлення ОСОБА_1 незгоди з результатами проведеного тесту зобов`язаний був запропонувати останній прослідувати до найближчого відповідного закладу охорони здоров`я для огляду в його умовах лікарем, і лише у випадку її відмови від вказаної пропозиції виникали підстави для складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, з оглянутих в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 після використання спеціального технічного приладу Драгер з результатом 2,19 % не погодилася, факт вживання нею алкогольних напоїв категорично заперечувала, а також в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вказала поруч з результатом огляду: не згодна (а.с. 3) і не заперечувала проти проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, після чого співробітники поліції всупереч вимогам Інструкції не надали останній можливості пройти огляд в найближчому закладі охороні здоров`я, не склали направлення на проходження огляду в медичному закладі та не здійснили супровід ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, що є прямим порушенням вимог ст. 266 КУпАП. Натомість на протязі тривалого часу, близько 20 хвилин, співробітники поліції ведуть діалог із ОСОБА_1 , схиляючи її до визнання результатів тесту та наполягаючи, що при цьому їй не треба буде їхати до лікарні.

Крім того, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено процедуру і порядок проходження огляду на стан сп`яніння, її права та обов`язки у межах такого огляду, наслідки його проходження або відмови від проходження.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та вказаної Інструкції, вважається недійсним, а відтак його результати не можуть бути використані як докази винуватості ОСОБА_1 .

Разом із тим суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 даним порушенням закону та фактичним обставинам не надав належної оцінки, через що прийшов до помилкового висновку про доведеність вини останньої та наявність складу адміністративного правопорушення, що їй інкримінується.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена допустимими та достовірними доказами.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З урахуванням наведеного оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючи ст. ст. 7, 247, 268, 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника Хоміча Р.Г. - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 , яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця