ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1633/24 Справа № 179/561/24 Суддя у 1-й інстанції - Кравченко О. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю захисника Салтисюка Ю.В., апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, захисника Салтисюка Ю.В. на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення за правилами ст. 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із оскаржуваною постановою суду першої інстанції, 17 березня 2024 року о 19 годині 59 хвилин в смт Магдалинівка по вул. Партизанська водій ОСОБА_1 керував автомобілем MAZDA 3, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування водій відсторонений.

Крім того, 17 березня 2024 року в смт Магдалинівка по вул.Партизанська, 129 А біля будинку о 19 годині 59 хвилин ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на автомобілі MAZDA 3, днз НОМЕР_1 , за порушення правил дорожнього руху. О 20.30 год. гр. ОСОБА_1 вчинив злісну непокору розпорядженню та вимозі поліцейського, а саме: висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських, намагався покинути місце вчинення адміністративного правопорушення, чинив фізичний опір працівникам поліції, на зауваження поліцейських припинити свої протиправні дії не реагував, за що встановлена відповідальність за ст. 185 КУпАП

В апеляційній скарзі захисник Салтисюк Ю.В. просить оскаржувану постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд першої інстанції формально та безпідставно прийшов до висновків про вчинення його підзахисним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП. Так, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд виключно за допомогою приладу Драгер, проходження огляду у медичному закладі йому не пропонувалося.

Щодо інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, вказує, що при розгляді справи судом не було достовірно встановлено, щодо якої саме вимоги поліцейського було вчинено злісну непокору, при цьому ОСОБА_1 не чинив опору. На думку захисника, суть правопорушення викладено формально, не конкретизовано та загальними фразами, що не відображає всіх кваліфікуючих ознак.

Щодо строків апеляційного оскарження вказує, що повний текст судового рішення складено та оголошено 30 травня 2024 року, а апеляційна скарга відповідно подана 10 червня 2024 року в десятиденний строк з дня отримання рішення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Аналізуючи доводи апелянта щодо необхідності поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, оскільки оскаржувану постанову було винесено 30 травня 2024 року, останній день строку її апеляційного оскарження припадає на 09 травня 2024 року, яке є вихідним днем, а відтак подання апеляційної скарги наступного робочого дня, 10 травня 2024 року, належить вважати своєчасним, у зв`язку із чим підстав для розгляду питання про поновлення строку апеляційного оскарження не вбачається.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що співробітниками поліції з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, - було запропоновано останньому пройти відповідний огляд, на що останній категорично відмовився, а також ОСОБА_1 було роз`яснено, що у разі відмови від проходження огляду відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 відповів відмовою від проходження огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За змістом п. 2.5. ПДР будь-які особисті міркування водія, зокрема суб`єктивна оцінка ним власного стану та його зовнішніх проявів, не є підставою для відмови від проходження запропонованого працівником поліції медичного огляду на стан сп`яніння, обов`язковість якого встановлена законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння співробітниками поліції було висунуто ОСОБА_1 в умовах здійснення відеофіксації Зі змісту відповідного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, відповідний технічний носій є належним та допустимим доказом по справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі, а тільки від огляду за допомогою приладу Драгер, не можуть бути прийняті до уваги оскільки, як це було правильно встановлено судом першої інстанції, згідно із ведеозаписом останній, поводячись у спілкуванні з поліцейськими зухвало, відмовився від будь-якого огляду на стан сп`яніння.

Диспозицією ст.185 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків, тобто у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок та діють від імені держави.

Відмова правопорушника виконувати законні вимоги працівника поліції проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.

Доводи захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими у суді першої інстанції доказами, зокрема письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відеозаписами з місця вчинення правопорушення, рапортом працівника поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 висловлювався на адресу поліцейських нецензурною лайкою, чинив їм фізичний опір, вихопив бодікамеру поліцейського, відмовлявся її віддавати та зрештою викинув на розташоване поруч подвір`я, намагався втекти з місця події.

Посилання апелянта на неконкретність обвинувачення за ст. 185 КУпАП суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки зі змісту протоколу про вказане адміністративне правопорушення (а.с. 21) вбачається, які саме дії інкриміновані ОСОБА_1 , час та місце їх вчинення та інші відомості, які мають значення для розуміння суті обвинувачення.

Всі інші доводи апеляційної скарги захисника судом оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 ,- залишити без задоволення.

Постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця