Справа № 377/659/24 Суддя в суді першої інст. - Теремецька Н.Ф.
Провадження № 33/824/4912/2024 Суддя-доповідач - Дрига А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Дрига А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаращука А.С.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника адвоката - Ткаченко О.В.,

прокурора - Младаневич З.О.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Славутицького міського суду Київської області від 19 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Луганськ, громадянина України, який є фізичною особою-підприємцем та депутатом Славутицької міської ради Вишгородського району, Київської області, зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, і піддано стягненню у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Згідно ст. 40-1 КУпАП стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_1 , будучи депутатом Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з підпунктом «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII та примітки до статті 172-6 КУпАП, на якого поширюється його дія, в порушення частини 1 статті 45 розділу VII даного Закону, несвоєчасно 01.04.2024, без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 КУпАП, просить: постанову судді Славутицького міського суду Київської області від 19 вересня 2024 року скасувати та звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП, за малозначністю на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не заперечує факт несвоєчасного подання декларації, проте звертає увагу на те, що не мав умислу на вчинення правопорушення, яке було допущене в зв`язку із особистими обставинами.

Вказує, що у зв`язку з перебуванням на довгостроковому лікуванні, виборчим процесом та підготовкою відомостей для заповнення декларації, лише 01.04.2024 року о 14 год. 20 хв. мав змогу подати заповнену декларацію на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції. Зазначені обставини свідчать про вчинення ним правопорушення з необережності, оскільки він не бажав настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності.

Окрім цього, наголошує, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані особи-правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, характер та обставини правопорушення, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, факт самостійного усунення правопорушення, відсутність реально заподіяної істотної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, які охороняються законом, що суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого та, як наслідок, призводить до малозначності діяння.

Також, вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що вчинене діяння лише формально містить ознаки адміністративного правопорушення, що характеризують дане правопорушення, яке не є суспільно небезпечним з огляду на можливі негативні наслідки, що притаманні для цього правопорушення, і суб`єктивно не спрямоване на зневагу до строку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а встановленні обставини вчинення правопорушення істотно впливають на прийняття рішення і дають можливість звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 172-6 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Приписами статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено коло осіб, на яких поширюється дія цього Закону, зокрема у пп. «в» п. 1 ч. 1 якої до кола таких осіб включаються державні службовці.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Славутицької міської територіальної виборчої комісії Вишгородського району Київської області від 19 листопада 2020 року «Про реєстрацію Славутицького міського голови та депутатів Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області», відповідно до пункту 2 якої зареєстровано депутатом Славутицької міської ради у багатомандатному виборчому окрузі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює директором ПРП «АТАСС», проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26).

ОСОБА_1 прийняв присягу як депутат Славутицької міської ради (а.с.34).

Також встановлено, що листом секретаря Славутицької міської ради № 01-14/2450 від 04.12.2023 року повідомлено депутата Славутицької міської ради ОСОБА_1 про обов`язок подати щорічну декларацію за 2023 рік з 1 січня до 31 березня 2024 року (а.с.25).

Згідно з частиною 3 статті 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на депутатів місцевих рад поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». Депутати місцевих рад зобов`язані щороку до 1 квітня подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», а також дотримуватися інших вимог фінансового контролю, передбачених зазначеним Законом.

Як зазначено у підпункті «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Отже, у зазначений період перебування на посаді депутата місцевої ради, у відповідності до п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 був суб`єктом, на якого поширювалась дія вказаного Закону та суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являючись у зазначений період депутатом міської ради, та будучи відповідно до п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ст. 45 Закону несвоєчасно, а саме 1 квітня 2024 року подав щорічну декларацію особи, уповноважено на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим порушив вимоги, передбачені чинним законодавством України щодо фінансового контролю, та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 також не заперечується.

Відтак, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях останнього складу зазначеного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, оскільки цей висновок ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин даної справи, що стосуються часу, суті адміністративного правопорушення та вини вказаної особи у його вчиненні.

Апеляційний суд критично оцінює посилання апелянта на те, що він не мав умислу на несвоєчасне подання щорічної декларації та подання її несвоєчасно зумовлене підготовкою до її подачі та перебуванням на лікарняному, оскільки ОСОБА_1 ще 04.12.2023 року був повідомлений про необхідність подання декларації та мав достатньо часу для підготовки та збору даних. Крім того, законом не передбачено вимоги подавати декларацію лише з робочого місця.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Посилання апелянта про звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю є непереконливими, з огляду на те, що адміністративне правопорушення вчинене ним, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не може бути визнано малозначним, оскільки є корупційним правопорушенням, тяжкість якого обумовлена ступенем недовіри суспільства до осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування.

Даних про те, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення, пов`язане з корупцією, є малозначним, матеріали справи не містять.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП. Процесуальних порушень, які б могли слугувати безумовною підставою для зміни чи скасування судового рішення, не виявлено. За таких обставин постанова судді є законною.

Вимоги клопотання захисника на пропуск тримісячного строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки станом на 02.04.2024 року НАЗК володіло відомостями щодо можливого вчинення правопорушення за фактом несвоєчасного подання декларації при звільненні, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Разом із тим, днем виявлення вчинення ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП слід вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, тобто момент коли уповноваженою особою, що має право складати протокол зібрано, проаналізовано фактичні дані, зроблено висновок про наявність і діях особи складу адміністративного правопорушення та оформлено такий висновок у вигляді протоколу.

Протокол про адміністративне правопорушення складено 31.07.2024 року.

Постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята 19.09.2024 року, тобто в межах встановлених ст. 38 КУпАП строків.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Славутицького міського суду Київської області від 19 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига