Номер провадження 23-з/816/177/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 172-15 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми подання голови Зарічного районного суду м. Суми Клімашевської І. В. щодо направлення справи про адміністративне правопорушення № 591/11175/24 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП на розгляд іншого суду,

установив:

До Сумського апеляційного суду надійшло подання голови Зарічного районного суду м. Суми Клімашевської І. В. щодо направлення справи про адміністративне правопорушення № 591/11175/24 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП на розгляд іншого суду, яке обґрунтоване тим, що згідно протоколу місцем вчинення правопорушення є с. Кияниця Сумського району Сумської області, що не належить до територіальної юрисдикції Зарічного районного суду м. Суми.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи подання, апеляційний суд вважає, що вказане вище подання голови суду підлягає задоволенню з таких підстав.

Зокрема, судова влада відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом, і її реалізовують судді шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (ч. 4 ст. 124 і ч. 1 ст. 127 Конституції України, ст. 1 і ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а згідно ч. 2 ст. 7 цього Кодексу провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності. При цьому справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ч. 1 ст. 276 КУпАП).

Відповідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому чинні процесуальні норми КУпАП безпосередньо не містять положень щодо підстав і порядку зміни територіальної підсудності справ про вчинення адміністративних правопорушень.

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а Конституційний Суд України (далі - КСУ) у п. 3.4 і 3.6 свого Рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а ЄСПЛ за певних умов також поширив стандарти Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.XI.1950 (далі - Конвенція) для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при визначенні підсудності вказаної вище справи про адміністративне правопорушення, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, оскільки мова у поданні голови місцевого суду не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Нормами, про які йдеться мова у КПК є: ст. 7, 21, які визначають, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону; п. 1 ч. 1 і ч. 2 ст. 34, згідно якої кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилось, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності, а питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, враховуючи те, що місцем вчинення правопорушення є с. Кияниця Сумського району Сумської області, тому дану справу необхідно направити із Зарічного районного суду м. Суми до Сумського районного суду Сумської області в межах територіальної юрисдикції Сумського апеляційного суду, задовольнивши таким чином подання голови місцевого суду.

Керуючись ст. 276 КУпАП, ст. 34 КПК України, -

постановив:

Подання голови Зарічного районного суду м. Суми Клімашевської І. В. задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення № 591/11175/24 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП направити на розгляд до Сумського районного суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов