Справа № 438/1747/24 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 33/811/1593/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю ОСОБА_1 та захисника-адвоката Романського С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 21 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2, ч.1 ст.130, 185 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України судовий збір на користь держави в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до адміністративної відповідальності за ст.122-2 та 185 КУпАП у зв`язку за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 та ст.185 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 130144 від 15 вересня 2024 року, зокрема опис установлених даних: 15.09.2024 22:09:00 м.Борислав, вулиця Тустановецька, 144, водій гр. ОСОБА_1 , керуючи ТЗ Ford Escort з ДНЗ НОМЕР_1 у м.Борислав, по вул. Тустановецька, та не виконав вимогу поліцейського яку здійснено шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору разом із увімкненням спеціального світлового сигналу, чим порушив вимоги п.2.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.122-2 КУпАП.

Крім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 557461 від 15 вересня 2024 року, зазначено, 15.09.2024 близько 22:10 год. У м.Борислав про вул. Тустановецька водій гр. ОСОБА_1 вчинив злісна непокора законному розпорядженню поліцейського ОСОБА_2 при виконанні ним службових обов`язків в охороні громадського порядку, а саме не виконав про зупинку ТЗ за порушення ПДР, а також не виконав законну вимогу вийти з автомобіля та заглушити його, чим порушив підпункт 7 частини 1 ст.18 ЗУ «Про дорожній рух» .

Крім цього, встановлено 15 вересня 2024 року близько 22 год. 09 хв. у м.Борислав, вулиця Тустановецька, 144, водій гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Ford Escort, державний номерний знак НОМЕР_1 з явним ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження тесту на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, на місці зупинки або у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Відмова особи, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Бориславського міського суду Львівської області від 11 жовтня 2024 року дані справи об`єднано в одне провадження та присвоєно №438/1747/24 провадження № 3/438/814/2024.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду в частині визнання винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та прийняти в цій частині нову постанову, якою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження закрити у зв`язку із відсутністю в діях події та складу адміністративного правопорушення. У решті постанову суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду, в частині визнання винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є незаконною та необґрунтованою, суд першої інстанції грубо порушив вимоги та норми КУпАП.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом по вул. Трускавецька в м. Бориславі, ніхто з поліцейських не зупиняв.

Зазначає, що не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Крім цього, поліцейський не повідомляв жодної ознаки алкогольного сп`яніння.

Вказує, що жодних свідків не було ні не місці події, ні при складані поліцейським документів; не велась повна і безперервна відео фіксація вказаних подій.

Заслухавши ОСОБА_1 та захисника адвоката Романського С.І., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про те, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-2 та 185 КУпАП закрито у зв`язку за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 та ст.185 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних доказів, та ніким не оспорюється, тому апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Що стосується покликань апелянта про необґрунтованість оскаржуваної постанови в частині визнання винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 15.09.2024 серії ЕПР1 № 130150, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з результатами якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- рапортом поліцейського СРПП ВП № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області сержанта поліції Роботецького М. від 15.09.2024 року;

- відеозаписами з диску, які містять фіксацію обставин події та підтверджують вину водія ОСОБА_1 .

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом по вул. Трускавецька в м. Бориславі, ніхто з поліцейських не зупиняв то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими, та погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що як вбачається з відомостей наданого працівниками поліції відеозапису, то працівники поліції переслідували транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм у інспектора виникла підозра про його перебування в стані алкогольного сп`яніння, тому останньому було кілька раз запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння після адміністративного затримання, від чого водій фактично відмовлявся. Наслідки такої відмовити теж було неодноразово роз`яснено.

Крім цього, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто йому було відомо про поставлене у провину правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на записі з відеореєстратора патрульного автомобіля зазначено час і дата , що відповідає таким у протоколі. Відображення подій з відеореєстратора послідовно продовжилось на відеозаписі з боді камери, тобто події, які мали місце 15 вересня 2024 року та поставлені у провину ОСОБА_1 , відбувалися та фіксувалися у хронологічній послідовності, а не відображення їх реального часу є технічною неточністю, яка не впливає на сутність подій. На відеозаписі безперервно та повно зафіксовано відмову водія від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння від повідомлення причин зупинки, неодноразового пропонування пройти огляд, роз`яснення прав, наслідків відмови і до повідомлення про складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що жодних свідків не було ні не місці події, ні при складані поліцейським документів, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки їх присутність є обов`язковою лише у разі неможливості застосування поліцейським технічних засобів відеозапису, що мало місце в цій справі.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, апелянтом не надано.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 21 жовтня 2024 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк