ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/589/24 Справа № 703/4373/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Биченко І. Я. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кривельова В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, і з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 04 серпня 2024 року близько 19 години 45 хвилин по вул. 40 років Перемоги, 22/2, в м. Сміла, керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не впевнився, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Рено», номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив п. 10.9 ПДР України. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Він же, 04 серпня 2024 року близько 19 години 45 хвилин по вул. 40 років Перемоги, 22/2, в м. Сміла, керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , та будучи причетним до ДТП, здійснивши наїзд на автомобіль «Рено», номерний знак НОМЕР_2 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.10а ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Він же, 04 серпня 2024 року близько 19 години 45 хвилин по вул. 40 років Перемоги, 22/2, в м. Сміла керував автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови) і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що зафіксовано на нагрудну камеру, та в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, призначивши покарання у виді штрафу, а провадження у справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає дану постанову незаконною в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, через порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що судом першої інстанції повністю проігноровано факти незаконності вимог проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. Так, на час її пред`явлення останній не керував транспортним засобом. Був учасником ДТП більше ніж дві години. Факту його зупинки не було як такого, на місце події він прийшов добровільно та ніяких ознак алкогольного сп`яніння не виявляв, постраждалих в ДТП не було.

Переконаний, що твердження поліцейських про зворотнє повністю спростовується наявними у справі матеріалами, але суд першої інстанції не звернув на це уваги.

Вказує, що поліцейськими при складанні акту огляду на стан алкогольного сп`яніння було порушено пункту 4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі Порядок) та пункт 7 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція), оскільки в акті він безпідставно зазначив про наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , хоча огляд не проводився, та залучив у якості свідка потерпілу особу - ОСОБА_2 .

Також, вказує, що при перегляді відеозаписів, зафіксованих нагрудною камерою поліцейського, встановлено, що свідок ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_2 не підтвердили наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що письмове пояснення потерпілого ОСОБА_2 , складеного поліцейським, містить ознаки підробки у вигляді внесення в останнє речення дописок щодо причини залишення ОСОБА_1 місця події - оскільки був п`яний.

На фрагменті відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_1 не має жодного порушення мови, як безпідставно зазначав поліцейський у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та протоколі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на практику ЄСПЛ, зокрема рішення по справам Лучанінова проти України та Малофєєва проти Росії ( рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04 ), Карелін проти Росії щодо порушення права на захист, оскільки справу було розглянуто без його участі.

При апеляційному розгляді були заслухані:

- ОСОБА_1 та його захисника Кривельова В.В., які підтримали апеляційні вимоги та надали пояснення аналогічні їх змісту;

- свідок ОСОБА_4 , підтвердила той факт, що її чоловік до скоєння ДТП був тверезим. Після того , як сталося сталось ДТП, той дуже розхвилювався та вжив лікарські засоби. Не заперечувала, що за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

При апеляційному перегляді враховується, що апелянт не оскаржує постанову судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст.124, 122-4 КУпАП, через що судове рішення переглядається в частині притягнення особи за ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 401030 від 04 серпня 2024 року, в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення, за яких, ОСОБА_1 04 серпня 2024 року близько 19 години 45 хвилин по вул. 40 років Перемоги, 22/2, в м. Сміла керував автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови) і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.

Рапортом інспектора СРПП ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Юренка М.В. від 04 серпня 2024 року, де зазначено, що 04 серпня 2024 о 20:41 год надійшло повідомлення про те, що в м. Сміла по вул. 40-річчя Перемоги на майданчику для паркування «Підкова» відбулось ДТП Рено НОМЕР_2 та Фольксваген НОМЕР_1 . Водій автомобіля Фольксваген зі слів заявника мав ознаки алкогольного сп`яніння та покинув місце ДТП.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого в зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Алкотест Драгер 6810», однак він відмовився від огляду.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 за наявності ознак алкогольного сп`яніння запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, порушення мови, відмовився від проходження огляду у медичній установі.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_3 від 04 серпня 2024 року випливає, що ОСОБА_1 в присутності свідка відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не пояснюючи причини.

Також суд надав належну оцінку відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким чітко зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду як за допомогою спеціального приладу на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичній установі.

Всупереч доводам апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд погоджується з вказаною оцінкою наведених доказів.

Показання свідка ОСОБА_4 не свідчать про невідповідність постанови фактичним обставинам справи, адже свідок підтвердила, що ОСОБА_1 , котрий приходиться їй чоловіком, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за обставин вказаних у постанові, що оскаржується.

Апеляційним судом було відмовлено у задоволені клопотання захисника про допит свідка ОСОБА_5 , оскільки його пояснення зафіксовані на бодікамеру поліцейського, котрі не оспорювались стороною захисту, тому відсутні підстави для відкладення апеляційного розгляду з метою безпосереднього допиту цього свідка.

Оспорювання в апеляційній скарзі перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, як на підставу для закриття провадження у справі, є безпідставним, оскільки його було притягнуто за відмову від проходження огляду на стан такого сп`яніння, у встановленому законом порядку, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Законодавство про адміністративне правопорушення не передбачає можливості оспорювання водієм встановлених уповноваженою особою ознак алкогольного сп`яніння, внаслідок чого заперечення апелянтом таких ознак у ОСОБА_1 , як на окрему підставу для скасування постанови судді та закриття провадження у справі є невмотивованими.

Апеляційний суд не вбачається не виконання поліцейським приписів п. 9 Інструкції щодо забезпечення доставки водія до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З матеріалів справи випливає, що поліцейський до місця події прибув 04 серпня 2024 року о 20 год. 47 хв., ОСОБА_1 до місця пригоди з`явився через певний час. Саме з цього часу, а не з моменту ДТП, поліцейський повинен був виявити підстав для проведення огляду на стан сп`яніння. Затим поліцейський в цей же день о 22 год. 11 хвил., цебто в межах двох годин пред`явив вимогу про проходження водієм огляду відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від відповідного огляду, тому сплив певного періоду з моменту виявлення підстав для його проведення не має істотного значення для висновків суду.

Положення Інструкції та Порядку не передбачають підтвердження наявності ознак алкогольного сп`яніння, що встановлюються поліцейським, будь-якими доказами, в тому числі показання свідками. Внаслідок чого посилання на показання свідка ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_2 , котрі не підтвердили наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не впливає на висновки суду.

Апеляційний суд відкидає доводи апелянта про порушення його права на захист, через розгляд справи за його відсутністю.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції за клопотанням ОСОБА_1 не одноразово було перенесено розгляд справи.

Як встановив суд першої інстанції ОСОБА_1 у разі неможливості явки в судове засідання, міг скористатись допомогою фахівця у галузі права та укласти відповідну угоду на представництво своїх інтересів у суді. Крім того, ОСОБА_1 міг письмово викласти свої заперечення у разі незгоди з інкримінований йому правопорушенням, чого він не зробив.

Апеляційний суд враховує, що ст. 268 КУпАП не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому винесення постанови за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у даному випадку, не є підставою для її скасування.

Апеляційним судом шляхом проведення апеляційного розгляду за участі ОСОБА_1 та його захисника Кривельова В.В. були відновлені права особи давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, перевірені доводи цієї особи, проте не встановлено підстав для закриття справи.

Отже розгляд суддею справи за відсутності правопорушника не вплинуло на висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Кривельова В.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 жовтня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130, ст. 124, 122-4 КУпАП - без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук