11.10.2024 Провадження по справі № 3/940/524/24 Справа № 940/1213/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2024 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Мандзюк С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 562543 від 03.09.2024 року вбачається, що 13 липня 2024 року о 05 годині 56 хвилин в с. Високе по вул. Жовтневій, 48 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VW PASSAT, н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Тетіївського районного суду Київської області від 22.11.2023 у справі № 940/1185/23 строком на один рік, чим повторно вчинив правопорушення, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, із матеріалів справи встановлено, що зазначений протокол був складений на підставі рішення щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 13.07.2024 серії ББА № 128567 та направлення справи на новий розгляд, винесеного 14.07.2024 тв.о. командира полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції майор поліції Гавриловим М.С.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відтак, враховуючи обмежені строки розгляду справи, виклик ОСОБА_1 судовою повісткою та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відсутність відомостей про поважність причин неявки в судове засідання, а також те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (постанова Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12), суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 5 ст. 126 КУпАП встановлює відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Тобто, обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП є вчинення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності протягом року будь-якого з порушень, передбачених частинами 2- 4 ст. 126 КУпАП.

Так, до матеріалів справи долучено, як доказ, витяг із адмінпрактики №737148 про те, що ОСОБА_1 22.11.2023 притягувався до адміністративної відповідальності та до якого було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Однак, суд критично оцінює цей витяг, оскільки підтвердженням відповідного факту, у даному випадку притягнення протягом року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частинами 2 - 4 ст. 126 КУпАП, може бути лише процесуальний документ, зокрема, належним чином завірена копія постанови, яка працівниками поліції до матеріалів справи не долучена.

Крім того, до матеріалів справи, як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, долучено диск з відеозаписом з нагрудної камери 476740 від 03.09.2024, тривалість запису на якому при відкритті файлу начебто 05:37.

Однак, під час дослідження відеозапису судом встановлено, що фіксація здійснювалась у службовому кабінеті та запис на диску фактично триває лише перші 2 секунди, після чого відео зупиняється та дані не відтворюється. Більш того, на вказаному відеозаписі зафіксовано лише поліцейського, вочевидь, у робочому кабінеті з паперами на столі.

При цьому, суд не вдається до оцінки причин надання суду неякісного запису фактичною тривалістю 2 секунди, проте констатує, що запис здійснено в приміщенні органу поліції.

Отже, вказаний відеозапис є не тільки фрагментарним, а й взагалі не містить фіксації самої події вчиненого правопорушення.

З огляду на зазначене, дана обставина унеможливлює встановлення факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.1 а ПДР.

Крім того, з інших долучених до протоколу матеріалів вбачається, що розгляд справи та складення нового протоколу (від 03.09.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП) після скасування попередньої постанови (від 13.07.2024 за ч. 4 ст. 126 КУпАП) відбувалось без участі ОСОБА_1 .

Відтак, матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б доводили вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Водночас, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення серії ААД від 03.09.2024 року, тим більше складений через півтора місяці після події та скасування попередньої постанови від 13.07.2024 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, що відбулось без участі самого ОСОБА_1 , вочевидь, не може визнаватись єдиним та беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки оцінка наявних у справі доказів, як це передбачено положеннями ст. 252 КУпАП, повинна ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основоположних свобод питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 6673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом статті 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

З огляду на вищезазначене, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд дійшов висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 126, 247, 251, 252, 254, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів до Київського апеляційного суду.

Суддя С.В.МАНДЗЮК