Справа № 359/3085/24
Провадження № 3/359/1775/2024
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., розглянувши у присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративний матеріал, що надійшов від ВРПП Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

09.03.2024 о 00 год. 35 хв. Золочівське ОТГ, вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, не стійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Даними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5) ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, 09.03.2024 о 00 год. 35 хв. Золочівське ОТГ, вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом Івано-Франківським РВДВС від 21.01.2018 ВП № 54690137, чим порушив вимоги ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що його автомобіль був технічно не справним, у зв`язку з чим він був вимушений зупинитися на узбіччі дороги, усвідомлюючи, що була вже комендантська година, ліг відпочивати в своєму автомобілі та повідомив родичів які мали приїхати його забрати. Під час відпочинку до нього під`їхали працівники поліції та запитали що сталося, на що він пояснив, що не міг рухатися та вже комендантська година тому ліг відпочивати до ранку в автомобілі. Після чого працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився оскільки не керував автомобілем та нікуди не рухався, крім того вважає, що працівниками поліції було порушення інструкцію складання протоколу також у зв`язку з тим, що при відмові від проходження огляду не було залучено свідків. Щодо іншого протоколу за ч.3 ст. 126 КУпАП, також заперечував, так як відповідно до постанови державного виконавця від 28.12.2018 року виконавче провадження закрито та він справно сплачує аліменти. На підставі вище зазначеного просив провадження закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення, заслухавши думку особи, яка притягується до відповідальності, встановлено, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч.3 ст. 126 КУпАП, не знаходить свого підтвердження, а провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Враховуючи викладене суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у вказаній справі, оскільки він складений з порушеннями ст.ст.254,256 КУпАП.

Так, визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

До того ж, суд звертає увагу на порушення процедури огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 дійсно не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на приладі «драгер», що мало передувати проходженню огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Враховуючи це суд критично оцінює протокол складений відносно ОСОБА_1 та направлення на медичний огляд яке йому було видано після складення протоколу.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно якого винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Отже, частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Крім того, аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Статтею 62 Конституції України також передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як зазначено в п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши в сукупності надані докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування автомобілем громадянином ОСОБА_1 , а надані докази суд оцінює критично, оскільки докази керування автомобілем у стані сп`яніння з боку ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ч.3 ст. 126 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає умисну форму вини, а саме особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами умисно продовжує керувати транспортним засобом.

З огляду на вищевикладені норми законодавства слідує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені за ч. 3 ст. 126 КУпАП, обов`язково мають містити належним чином засвідчену уповноваженою на те посадовою особою Відділу державної виконавчої служби копію документу, яким відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності, застосовано відповідне обмеження. А також мають бути долучені документи, які б підтверджували обізнаність особою, щодо якої винесено постанову про застосування відносно неї відповідного обмеження.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови державного виконавця Івано-Франківського ВДВС від 21.02.2018 року за виконавчим провадженням № ВП 54690137, яка додана до протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа.

Відповідно до пояснень особи, яка притягується до відповідальності, а також відомостей які містяться в матеріалах справи, не доведено, що ОСОБА_1 знав про встановлені щодо нього обмеження у праві керування транспортними засобами і свідомо порушував дані обмеження.

Жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які б спростовували наведене твердження ОСОБА_1 , матеріали справи не містять, так само як і доказів, що вказана постанова надсилалась на адресу боржника.

Таким чином, всупереч вищевикладеного, працівниками поліції не долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення будь-яких доказів обізнаності ОСОБА_1 , у передбаченому законом порядку, про встановлення щодо нього обмежень у праві керування транспортними засобами.

Постановою від 21.02.2018 ОСОБА_1 було встановлено обмеження у праві керування транспортним засобом. Проте, ОСОБА_1 надав до суду копію постанови державним виконавцем яка була винесена 28.12.2018, про закриття примусового виконавчого провадження.

За наведених обставин, суддя вважає недоведеною наявність в діях ОСОБА_1 такої обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, як вини у формі умислу.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст.130, ст. 126, ст.251, ст.256, п. 1 ч. 1 ст.247, ст.284 ст.ст.126, ч.1, 245, 278 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч.3 ст. 126 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.В. Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили ___________________.