ПОСТАНОВА

іменем України

16 жовтня 2024 рокуСправа №451/819/24
Провадження № 3/451/498/24

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Семенишин О.З., при розгляді матеріалів адміністративної справи, які надійшли з Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого на АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , не є особою з інвалідністю, раніше до адміністративної відповідальності притягався 07.09.2012 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и л а :

із Протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД №798910 від 14.06.2024, видно, що ОСОБА_1 , 14 червня 2024 року о 13 год 53 хв на вулиці Витківська, 7 у місті Радехів Червоноградського району Львівської області керував а/м «VOLKSWAGEN PASSAT», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засідання вину свою не визнав. Вважає, що у його діях відсутній склад даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження по справі. Вказує, що дійсно у день події керував а/м «VOLKSWAGEN PASSAT», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , на вулиці Витківська, 7 у місті Радехів Червоноградського району Львівської області. Підїхавщи до нього, працівники поліції повідомили йому, що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Він їм повідомляв, що перебував дві сутки в дорозі, не спав, оскільки повертався із Сходу, так як служить. Спочатку він відмовився проходити огляд, але коли працівник поліції повідомив про відсторонення від керування він погодився пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки наркотичних засобів не вживав, проте не був доставлений до КНП «Радехівська ЦРЛ» для огляду на стан наркотичного сп`яніння. Крім цього, звертав увагу суду, що його він бачив у дзеркалі, що їде автомобіль із проблисковими маячками, проте був на дуже великій відстані і позаду нього їхали автомобілі, тому не міг відразу усвідомити, що автомобіль їде за ним. Копію протоколу працівник поліції йому не надав, повідомив, що у звязку з відмовою від підпису такий він не отримає. Крім цього, просив суд врахувати, що працівники поліції його після цього знову зупиняли, проте безрезультатно.

ОСОБА_2 , поліцейський СРПП ВП №1 Червоноградського РПВ ГУНП у Львівській області, судді пояснив, що він здійснював патрулювання та побачив, автомобіль у якого була пошкоджена дверка та вирішив його зупинити, автомобіль був зупинений з допомогою проблискових маячків. Не може пояснити, чому у рапорті не зазначив, про те, що автомобіль був зупинений з допомогою проблискових маячків. Помилково сказав ОСОБА_1 про те, що він не надасть йому копію протоколу через відмову від підпису у протоколі. У випадку відмови отримати копію протоколу, такий поштою скеровується особі.

Суддя, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

На підтвердження винності ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду подано: Протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД №798910 від 14 червня 2024 року (а.с.2,3); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 червня 2024 року, із якого видно, що ОСОБА_1 направлявся до КНП «Радехівська ЦРЛ», проте останній від огляду відмовився (а.с.4); довідка Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 14 червня 2024 року, з якої видно, що відповідно до наявних баз даних, що входять до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягався (а.с.5); довідка Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 14 червня 2024 року, з якої видно, що згідно з наявних баз даних, що входять до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», підсистеми «Пошук посвідчення водія», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія отримав (а.с.6); диск з відеозаписом, на якому чітко зафіксовано згоду на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.1).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП України особа несе відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено чіткий перелік підстав зупинення працівниками поліції автомобілів. Ця стаття Закону не дозволяє інспектору зупиняти будь-які автомобілі та будь-коли, а лише при наявності конкретних законних підстав.

Частиною 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

До матеріалів про адміністративне правопорушення, уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, долучено компакт-диск з відеофайлами.

Оглядаючи відеофайли суддею встановлено, що підставою для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , зі слів працівника поліції є ст. 35 Закон України «Про національну поліцію», а саме п. 1, 2 ч. 1, відповідно до якої поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху та, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу. У відеоматеріалі працівник поліції вказує, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 не увімкнув вчасно поворот автомобіля та була наявна технічна несправність транспортного засобу, а саме забруднений державний номерний знак, проте ці підстави зупинки спростовуються долученим компакт-диском з відеофайлами.

Також, ОСОБА_1 неодноразово заперечував це, оскільки під час керування автомобіля був увімкнений вчасно поворот автомобіля та державний номерний знак був у належному стані, в подальшому працівниками поліції постанови у справі про адміністративне правопорушення не складалося.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та відеозаписів з фіксацією обставин події, працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху чи інших нормативно - правових актів, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Не містять таких доказів наявні у справі відеозаписи з камер поліцейських, зокрема з відеозапису відеореєстратора патрульного автомобіля видно увімкнений вчасно поворот автомобіля та його державний номерний знак був у належному стані.

Отже, в матеріалах справи відсутня задокументована або збережена на матеріальних носіях чи відображена в електронному виді обґрунтована причина зупинки транспортного засобу.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, шо знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Відповідно до п. 2-4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Так, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, шо знижують увагу та швидкість реакції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Передумовою для проходження водієм огляду на стан сп`яніння має бути виявлення (встановлення) поліцейським ознак сп`яніння, які передбачені пунктом 3, 4 розділу І вищезазначеної Інструкції. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.

У відеоматеріалі, знятому на відеореєстраторі та нагрудній камері поліцейського, видно, що ОСОБА_1 керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , до нього підїхали працівники поліції. У нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, одна з них - звужені зіниці очей. Разом з тим, йому запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку в медичному закладі. ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції спочатку вдмовся, а потім погодився погодився пройти огляд на стан сп`яніння, проте працівник поліції необґрунтовано відмовився проїхати з ним до медичного закладу для здачі аналізів, повідомивши, що ним уже складено протокол. (а.с.1).

Отож, суд з оглянутого відео зазначає про відсутність об`єктивних даних щодо перебування ОСОБА_1 із зазначеною ознакою наркотичного сп`яніння. Суд вважає, що ознака наркотичного сп`яніння, зазначена працівником поліції, наявним відео не підтверджена, оскільки звужені чи дуже розширені зіниці, повинні встановлюватися не реагуванням зіниць на світло. Визначення поведінки водія в даному випадку з цією ознакою наркотичного сп`яніння, суд вважає об`єктивно не підтвердженою, що є неприпустимим.

Статтею 266 КУпАП зазначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. 3.7, 3.12, 3.13 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою регламентований порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення лабораторних досліджень на визначення на наркотичного засобу або психотропних речовин у медичному закладі є обов`язкове. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкіряного покриву обличчя і рук. Якщо в обстежуваної особи неможливо взяти названі зразки, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров.

Розділом Х наказу МВС України №1395 від 07.11.2015 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, видно, що 14.06.2024 о 14 годині 26 хвилин ОСОБА_1 повідомляє працівника поліції, що бажає проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що працівник поліції проігнорував та наполягав на складенні протоколу за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Аналізуючи представлені суду докази, підстав вважати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у суду немає, оскільки судом встановлено, що останній погодився пройти огляд та здати відповідні аналізи, задля чого із співробітниками поліції бажав проїхав до медичної установи.

Наявні матеріали справи не містять належних та достатніх даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчиняв дії спрямовані на ухилення від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Посадовими особами, які складали протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не надано суду переконливих доказів винуватості особи у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Суд зазначає, що Протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД №798910 від 14 червня 2024 року, стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП, сам по собі, не є достатнім доказом вини останнього у вчиненні цього правопорушення. Інших належних та допустимих доказів, які б узгоджувалися з ним, суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків..., а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 9 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011, заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання потрібно вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких фактичних даних, на підставі яких можна б було встановити наявність у діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому даний протокол, у сукупності з іншими матеріалами, не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі, тому суд вважає, що в його діях відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 247, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Радехівський районний суд Львівської області.

СуддяСеменишин О. З.