Справа № 503/2301/24
Провадження №3/503/1866/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 1224, 124 КУпАП,

встановив:

15 жовтня 2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 323357, згідно змісту якого 14.10.2024 року о 21.00 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом CHERY TIGGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Івашків по вул. Савушкіна, не рахувавши дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркан, автомобіль отримав механічні порушення, в результаті чого ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги пункт 12.1, 2.3(б) Правил дорожнього руху та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, 15 жовтня 2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 323357, згідно змісту якого 14.10.2024 року о 21.00 годині ОСОБА_1 керував автомобілем та здійснив наїзд на паркан після чого місця дорожньо-транспортної пригоди залишив, у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив пункт 2.10(а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 1224 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи своєчасно сповіщався належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП, про що свідчить зміст протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 323357 від 15.10.2024 року (а.с.2 у справі № 503/2302/24) та серії ААД № 323413 від 15.10.2024 року (а.с.2 у справі № 503/2301/24), в яких було зазначено про повідомлення ОСОБА_1 , що розгляд справи відбудеться 14.11.2024 року о 10 год. 00 хв. у Кодимському райсуді із проставленням останнім свого підпису про ознайомлення з місцем та часом розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на адресу суду не надходило. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

14 жовтня 2024 року о 21.00 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом CHERY TIGGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Івашків по вул. Савушкіна, не рахувавши дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркан, після чого, залишив місце пригоди, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справ про адміністративні правопорушення, що були досліджені під час судового розгляду, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 323357 від 15.10.2024 року (а.с.2 у справі № 503/2302/24), протоколом про адміністративне правопорушення серії АДД № 323413 від 15.10.2024 року (а.с.2 у справі № 503/2301/24); схемою місця ДТП (а.с.5 у справі № 503/2302/24); фототаблицею з місця ДТП (а.с.6-8 у справі № 503/2302/24); а також письмовим поясненням самого ОСОБА_1 від 15.10.2024 року (а.с.9 у справі № 503/2302/24 та а.с.4 у справі № 503/2301/24), в яких останній зазначив, що 14.10.2024 року о 21.00 годині він їхав на автомобілі CHERY TIGGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Івашків по вул. Савушкіна та не впоравшись з керуванням здійснив наїзд на паркан, та побачивши, що господар будинку не виходить, він поїхав додому, при цьому зазначив, що перед ДТП та після алкогольні напої не вживав, а 15.10.2024 року близько 13.00 години до нього приїхали працівники поліції, яким він показав свій розбитий автомобіль, пройшов тест на драгер та повідомив, що залишив місце ДТП так як побачив, що будинок не жилий та до поліції ніхто не звертається.

Водночас із цим суд відзначає, що у пункті 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року у справі № 208/712/19 висловлено позицію про те, що положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу.

Відтак суд вважає вище наведені письмове пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допустимим, належним, достатнім і достовірним доказом, внаслідок узгодженості його внутрішнього змісту та відсутності суперечностей між ним та відеозаписом, що дозволяє суду зробити на їх підставі однозначні та переконливі висновки щодо дійсних обставин діяння.

Відповідно до пункту 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі за текстом Правила), під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 2.3 (б) Правил, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

При цьому, згідно пункту 2.10 (а) Правил, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Водночас із цим ст. 124 КУАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В свою чергу ст. 1224 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаних правопорушень повністю доказана.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Приймаючи до уваги, що справи про зазначенні адміністративні правопорушення, а саме № 503/2301/24 за ст. 1224 КУпАП та № 503/2302/24 за ст. 124 КУпАП, відносно однієї особи та перебувають на розгляді одного судді, то судом під час судового розгляду було прийнято рішення про об`єднання їх в одне провадження з присвоєнням об`єднаній справі єдиного № 503/2301/24.

З урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, суд вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення в межах санкції ст. 1224 КУпАП, яка є більш серйозним правопорушенням з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі передбаченому санкцією за вчинення даного правопорушення.

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 23-24, 27, 33-36, 401, 1224, 124, 213, 221, 246, 251-252, 265, 268, 280, 283-284 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 1224, 124 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення, за правилами ст. 36 КУпАП, в межах санкції ст. 1224 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко