Справа №: 302/931/24 Провадежння № 3/302/390/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024 рокуселище Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Кривка П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду селища Міжгір`я об`єднаний адміністративний матеріал (протокол серія ААД № 657806 від 19.06.2024 року, протокол серії ААД № 488190 від 19.06.2024 року), який надійшов з Відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працюючого, зі слів навчається в Ужгородському національному університеті, за академічним рівнем «магістр», денна форма навчання, за спеціальністю «облік, аудит», зі слів проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , м.т. НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

19 червня 2024 року о 01 годині 10 хвилин, в смт.Міжгір`я по вул.О.Ігнатишина водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц Е220» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору, увімкнення спеціального звукового сигналу, та своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.4, п.8.9.б ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Крім того, 19 червня 2024 року, о 01 годині 10 хвилин, рухаючись по вул.О.Ігнатишина в смт.Міжгір`я, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «Мерседес Бенц Е220» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з явним ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився та своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.07.2024 року клопотання захисника адвоката Кривки М.В. задоволено, справи про адміністративні правопорушення за протоколами серії ААД № 657806 від 19.06.2024 року, серії ААД № 488190 від 19.06.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ч.1 122-2 КУпАП об`єднані в одне провадження та об`єднаній справі присвоєно Єдиний унікальний номер справи №302/931/24 (провадження № 3/302/390/24) (а.с.47-48).

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих правопорушень, передбачених статтями ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП не визнав, проти фактичних обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, заперечує та в судовому засіданні надав пояснення, що зі своїми друзями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 він перебував у ресторані «Тополя». Він разом з ОСОБА_5 вживали алкогольні напої, випив він близько 250 грам горілки. ОСОБА_6 сидів з ними за столом, але спиртні напої не вживав. Близько о 01 год. ночі 19.06.2024 року вони вирішили йти додому та він попросив ОСОБА_7 відвезти їх додому, на що той погодився, оскільки був тверезий. Коли вийшли з ресторану, вони сіли в автомобіль «Мерседес», який належить йому ( ОСОБА_1 ) та поїхали додому. За кермом даного автомобіля був ОСОБА_6 , а він разом з ОСОБА_5 знаходилися на заднього сидінні. Під час руху автомобіля проблискових маячків синього і червоного кольорів він не бачив та звукових сигналів поліцейських про зупинку не чув, так як вони голосно спілкувалися з ОСОБА_5 . Чому під час руху ОСОБА_8 збільшував швидкість автомобіля, пояснити не може, оскільки на це не звертав уваги. Через деякий час ОСОБА_6 заїхав у провулок, де зупинив автомобіль та нічого не пояснюючи, відразу побіг, залишивши їх одних в автомобілі. Він з ОСОБА_4 вийшли з автомобіля, та стояли неподалік нього. Через 10 хвилин під`їхав службовий автомобіль, з якого вийшли поліцейські та відразу почали звинувачувати його ( ОСОБА_1 ) у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, на що він казав, що автомобілем не керував. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовлявся, так як автомобілем не керував, про що неодноразово повідомляв поліцейських. Однак, незважаючи на його заперечення, поліцейські склали відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення, з якими він не згідний, так як інкримінованих йому правопорушень не вчиняв, автомобілем не керував.

В судовому засіданні захисник адвокат Кривка П.П. просив закрити провадження у об`єднаній справі відносно ОСОБА_1 , вказуючи на те, що будь-яких доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і відмову ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять. Також зазначає, що додані до матеріалів об`єднаної справи протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 488190, серії ААД № 657806 від 19.06.2024 ніяким чином не підтверджують вину особи за ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП та крім того, додана постанова поліції серії ААД 341270 про порушення правил дорожнього руху від 03.01.2024 не має жодного «преюдиційного значення», оскільки за своєю суттю встановлює відповідальність за зовсім іншим видом правопорушення та стосується подій, які відбулися в січні 2024 року, тобто винесена за півроку до цього. Захисник в судовому засіданні підтримав у повному обсязі раніше надані письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та за викладеними у запереченнях підставами і обґрунтуваннями, просить закрити провадження у об`єднаній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в діях підзахисного ОСОБА_1 , складу та події інкримінованих йому правопорушень.

В судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_3 суду пояснив, що з ОСОБА_9 вони близькі друзі, вже тривалий час. За подіями 19.06.2024 року вказує, що він з другом ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 відпочивали в ресторані «Тополя», що знаходиться в смт.Міжгір`я. ОСОБА_10 разом з ОСОБА_5 вживали алкогольні напої, а він ( ОСОБА_8 ) не пив спиртне, так як займається спортом. Близько о 01-00 год. 19.06.2024 року вони всі втрьох вийшли з кафе, та ОСОБА_11 попросив його (Сегляник) відвезти їх додому, на що він погодився та сів за кермо автомобіля марки «Мерседес», який стояв біля ресторану, а ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 розмістилися на задньому сидінні цього автомобіля. По ходу руху автомобіля, коли під`їжджав до центру Міжгір`я, він побачив поліцейський службовий автомобіль, який включивши маячки синього та червоного кольорів, почав їх наздоганяти з вимогою зупинитися. Однак, на вказані вимоги він не відреагував та не зупинився, а навпаки почав пришвидшувати рух автомобіля «Мерседес» та намагався сховатися у провулках дороги, оскільки вважав, що у службовому автомобілі також перебувають представники ТЦКтаСП, які могли його мобілізувати на військову службу. Коли в`їхав в одну з вуличок, він зупинив автомобіль та, нічого не пояснивши друзям, відразу побіг, так як боявся мобілізації. Які саме події відбувалися в подальшому, йому невідомо, оскільки їх очевидцем він вже не був.

Захисник адвокат Кривка М.В. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте подав до суду 31.07.2024 року клопотання, в якому просив розглянути об`єднану справу без його участі та закрити провадження у цій справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу правопорушень, передбачних ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на участі в судовому засіданні захисника адвоката Кривки М.В. не наполягав, просив розглянути об`єднану справу без участі захисника ОСОБА_12 , однак в присутності захисника адвоката Кривки П.П.

Повно та всебічно вивчивши матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення № 302/931/24, вислухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , позицію захисника - адвоката Кривки П.П., показання свідка ОСОБА_3 , вивчивши письмові заперечення захисника Кривки М.В. на протокол про адміністративне правопорушення, відтворивши в судовому засіданні за участю учасників судового розгляду носії інформації у виді DVD-R із наявними відеозаписами та, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП, суд вважає, що вина ОСОБА_1 знайшла своє повне підтвердження з досліджених судом доказів, зокрема:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 488190 від 19.06.2024 року, який складений о 01-56 год. 19 червня 2024 інспектором СРПП ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Марюнич В.В., та в якому зафіксовано порушення ОСОБА_1 пунктів п.2.4, п.8.9.б Правил дорожнього руху України та з вказаного протоколу вбачається, що 19.06.2024 року о 01 год. 10 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц Е220» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольорів, а також увімкнення спеціального звукового сигналу, та своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.4, п.8.9.б ПДР України (а.с.26);

-рапорту інспектора ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Шегута І.І. від 19.06.2024 року, з якого вбачається, що зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 19.06.2024 року о 01-35 год. за адресою: смт.Міжгір`я вул.Ігнатишина (вул.Добролюбова) інспектор СРПП ВП №2 повідомив, що водій га автомобілі марки «Мерседес» держномер НОМЕР_3 не зупинився на вимогу працівників поліції, дані водія встановлюються. Заявник ОСОБА_13 (а.с.29);

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 657806 від 19.06.2024 року, який складений 19 червня 2024 року інспектором СРПП ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Криванич В.І. та в якому зафіксовано порушення ОСОБА_1 пунктів 2.5 Правил дорожнього руху України та з вказаного протоколу вбачається, що о 01 год. 50 хв 19.06.2024 року, рухаючись по вулиці О.Ігнатишина, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «Мерседес Бенц Е220» державний номер НОМЕР_3 , з явним ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився та своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху. Від отримання копії протоколу ОСОБА_1 відмовився, від надання пояснень відмовився (а.с.2);

- відтвореним в судовому засіданні носієм інформації у виді DVD-R дисків з відеозаписом подій від 19.06.2024, з яких вбачається, що під час безперервної відеозйомки зафіксовано факт невиконання водієм транспортного засобу марки «Мерседес» державний номер НОМЕР_3 вимог поліцейського про зупинку, шляхом переслідування автомобіля, а також пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відмову ОСОБА_1 від такого огляду (а.с.6,124). Вказаний носій інформації містить наступні чотири файли: 2024_0619_011220; 2024_0619_012221; 2024_0619_012726; 2024_0619_013708.На першому файлі (05:25) вбачається, що ОСОБА_1 стоїть спершись на автомобіль чорного кольору марки «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого він є (згідно протоколу серії ААД № 657806); Далі вбачається спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , яке відбувається біля автомобіля марки Mercedes-Benz Е220 д.н.з. НОМЕР_3 ; Далі ОСОБА_1 (06:23 хв.), знаходячись поруч з працівником поліції, та поводячись зухвало, хапає поліцейського за нагрудну камеру (07:25) та на чисельні запитання працівників поліції хто керував автомобілем, ОСОБА_1 не реагує, уникає розмови, потім вказує, що незнає, хто керував автомобілем та кому давав керувати автомобіль, теж назнає, і яким чином там опинилося належне йому авто, пояснити не може, ОСОБА_1 говорить, що просто гуляє. Також ОСОБА_1 вказує (3:00), що ОСОБА_14 біля автомобіля не було, а був лише він один ( ОСОБА_1 ). На другому файлі (03:18) працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння чи відмовитися від проходження (04:04 хв), на що ОСОБА_1 відмовляється, вказуючи при цьому, що не розуміє, що від нього вимагають працівники поліції, оскільки він не керував автомобілем.

Вищенаведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому, будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, під час провадження у справі відсутні та судом не встановлені.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, також за ч.1 ст.122-2 КУпАП, як невиконання ОСОБА_1 вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.9а ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 1 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (в редакції станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення) (далі за змістом Інструкція) встановлює, що ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пункт 3 розділу ІХ Інструкції передбачає, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп"яніння і проведення такого огляду здійснюється відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п.7 Порядку, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Частина 4 ст.266 КУпАП передбачає огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до статті 266 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 та діє зі змінами та доповненнями на даний час.

Відповідно до п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п.п.2,3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р.№1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, вищезазначені нормативні акти чітко визначають, коли у поліцейського виникає право проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу, а саме у поліцейського мають бути підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Отже, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права одне з підвалин демократичного суспільства закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з п.34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до приписів ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 та його захисників, виходячи з наступного.

З дослідженого судом відеозапису з обставинами події встановлено безпосереднє переслідування поліцейськими на службовому транспортному засобі автомобіля марки «Мерседес», неодноразову вимогу поліцейського, направлену водієві даного автомобіля про зупинку транспортного засобу та ігнорування останнім вказаної вимоги. Крім того, після тривалого переслідування транспортного засобу декількома екіпажами службових автомобілей поліцейських, останніми було виявлено місце зупинки транспортного засобу «Мерседес Бенц Е220» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та біля якого, спершись на вказаний автомобіль, стояв ОСОБА_1 . Під час розмови з поліцейськими, ОСОБА_1 поводився зухвало та агресивно, висловлювався образливими словами на їх адресу. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовляється від такого, вказуючи, що не керував вищезазначеним автомобілем. При цьому, на місці зупинки ОСОБА_1 не повідомляє жодну особу, яка за його версією, керувала вказаним вище транспортним засобом.

Слід зазначити, що надані відеозаписи сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 та містять відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і відтворюють обставини вчинених водієм правопорушень. На відео зафіксована пропозиція поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та відмова ОСОБА_1 від огляду.

Таким чином, долучені відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки отримані у встановленому законом порядку, відеозапис містить обставини події правопорушення, на ньому зафіксовано весь хід спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, вказані відеозаписи дозволяють встановити обставини інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, доводи ОСОБА_1 ,, що 19.06.2024 року о 01-10 год він не керував транспортним засобом, не знайшли підтвердження в ході розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, тому їх слід вважати обраною тактикою захисту та намаганням ОСОБА_1 уникнути відповідальності.

З наданих матеріалів відеозапису вбачається, що працівниками поліції були виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Працівник поліції запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу «Драгер» або в медичному закладі охорони здоров`я, на що останній відповів відмовою.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 657806 було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Та з чого слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є порушенням вимог п.2.5 ПДР України, у зв`язку чим стосовно водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП працівниками патрульної поліції за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, вищенаведені обставини у своїй сукупності підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та вказують на наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Суд зауважує, що протокол складався внаслідок відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала чіткі підстави вважати, що він мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського, та працівники поліції, керуючись частиною 1 статті 130 КУпАП та пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я.

Інші посилання сторони захисту є неспроможними та спростовані встановленими обставинами у справі.

Диспозиція частини 1 статті 122-2 КУпАП, передбачає відповідальність зокрема за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у невиконання водіями вимог працівника міліції, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу (формальний склад).

За своєю юридичною конструкцією диспозиція частини 1 статті 122-2 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативних актів, зокрема ПДР.

Відповідно до пункту 8.9 (б) Правил дорожнього руху, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, зокрема, увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Відповідно до п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог зазначених Правил, а також: а) передати для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху; б) дати можливість перевірити технічний стан, номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав.

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (водій транспортного засобу, тобто особа, яка в установленому порядку отримала дозвіл на керування транспортним засобом - водійське посвідчення тощо). Відповідно до ст.15 Закону України "Про дорожній рух" право на керування транспортними засобами надається: мототранспортними засобами і мотоколясками - з шістнадцятирічного віку; автомобілями всіх видів і категорій (за винятком автобусів і вантажних автомобілів, обладнаних для перевезення більше восьми пасажирів), трамваями і тролейбусами - з вісімнадцятирічного віку; автобусами і вантажними автомобілями, обладнаними для перевезення більше восьми пасажирів, - з дев`ятнадцятирічного віку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 як повнолітня, дієздатна особа, не міг не усвідомлювати обов`язковість вимог працівників поліції, зокрема вимог щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, які ґрунтуються на приписах пункту 2.5. Правил дорожнього руху України. Вказані Правила є обов`язковими для ОСОБА_1 і він, як учасник дорожнього руху, повинен бути з ними ознайомлений.

Під час розгляду справи судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський ОСОБА_15 був упереджений при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 . При цьому суд зазначає, що будь-яких зауважень до протоколу від ОСОБА_1 , під час його складання не надходило.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_3 з огляду на те, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, ОСОБА_3 не був присутнім, та оскільки він, як давній знайомий ОСОБА_1 , з яким тривалий час підтримує дружні стосунки, тому суд вважає, що ОСОБА_3 , може бути заінтересованим в результаті розгляду справи, що викликає обрунтовані сумнів у правдивості та об`єктивності його показань.

Стороною захисту суду було надано нотаріально засвідчену 29.07.2024 року письмову заяву свідка ОСОБА_4 про те, що він підтверджує ті обставини, що автомобілем «Мерседес Бенц Е220» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 керував ОСОБА_3 , який відвозив його та ОСОБА_1 додому, на їх особисте прохання. Та повідомляє, що ОСОБА_1 не керував о 01-20 год - 01-30 год. 19.06.2024 року транспортним засобом «Мерседес Бенц Е220» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , оскільки даним автомобілем керував ОСОБА_3 , який не вживав алкогольних напоїв (а.с.98-99). Та, крім того, у поданій до суду заяві свідка ОСОБА_4 у поясненнях останнього вбачаються суттєві розбіжності та певні невідповідності щодо даних автомобіля, яким за його твердженням, керував саме ОСОБА_3 в ніічний період часу 19.01.2024 та вказані розбіжності в судовому засіданні при безпосередньому допиті ОСОБА_4 стороною захисту не усунені.

При цьому суд враховує те, що судове засідання по розгляду справи відносно ОСОБА_1 проводилося 31.07.2024 року, в ході якого надавав пояснення ОСОБА_1 та за задоволеним судом клопотанням сторони захисту був допитаний в якості свідка ОСОБА_3 . Однак, до дати судового засідання, 29.07.2024 року ОСОБА_4 надав письмові пояснення нотаріусу. При цьому, захисник мав можливість привести свідка ОСОБА_4 не до нотаріуса, а до суду та клопотати про його допит, що стороною захисту не здійснено.

Разом з тим, суд вважає зазначену вище нотаріально посвідчену заяву свідка ОСОБА_4 неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки відповідно до вимог КУпАП вказаний свідок не був безпосередньо допитаний в судовому засіданні в під час розгляду цієї справи за участю всіх учасників справи, незважаючи на забезпеченні цього права судом стороні захисту.

Вказаний свідок ОСОБА_4 мав бути допитаний судом, а не нотаріусом, та саме суд мав роз`яснити йому права та обов`язки, попередити свідка про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України та привести свідка до присяги. Після цього свідок мав надати свої покази та йому ж могли бути поставлені додаткові запитання судом і учасниками процесу. Свідок також мав би усвідомлювати наслідки таких його свідчень. Тому викладений у нотаріально посвідченій 29.07.2024 року заяві інформація не може розцінюватися як покази свідка ОСОБА_4 та в якості доказу судом не приймаються.

Також суд зазначає, що ОСОБА_4 є повнолітньою особою та, відповідно, він не був позбавлений можливості сам прибути в судове засідання та надати пояснення по суті справи. Та сторона захисту мала достатній час для того, щоб забезпечити прибуття у судове засідання свідка ОСОБА_4 Та, в свою чергу, будь-яких доказів неможливості прибуття в судове засідання по цій праві для допиту в якості свідка ОСОБА_4 , стороною захисту не надано.

Також не надано інших будь-яких доказів, які б підтверджували покази ОСОБА_1 в частині не керуванням ним, а іншою особою, автомобілем " Мерседес Бенц Е220» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , у вказаних в зазначених вище протоколах часі та місці.

При цьому, суд звертає увагу, що на матеріалах відеозапису ОСОБА_1 взагалі не називає працівникам поліцію конкретну особу (його прізвище, ім`я), зокрема ОСОБА_3 який, відповідно до обраної позиції захисту, керувавав транспортним засобом «Мерседес Бенц Е220» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на праві власності належить саме ОСОБА_1 .

Таким чином, розглянувши справу про адміністративне правопорушення з наявними в ній доказами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку, що відомості, відобразені у протоколах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідають фактичним обставинам справи, правопорушення кваліфіковані вірно, а наявні в матеріалах об`єднаної справи докази є належними, допустимими і достатніми у своїй сукупності та доводять, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-яких дій працівників поліції щодо примушення водія ОСОБА_1 до проходження чи відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не встановлено. Не містять матеріали справи також доказів оскарження у встановленому законом порядку дій поліцейських під час складання протоколів про адміністративні правопорушення та відповідно, проведеного службового розслідування, висновки якого могли би спростувати усвідомлений ОСОБА_1 факт відмови від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

При цьому суд наголошує, що вказаним поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 657806 від 19.06.2024 року складений саме за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Отже, позицію ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував автомобілем, а тому не повинен був проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, суд розцінює як обраний ним спосіб захисту та спробу останнього змоделювати ситуацію на свою користь з метою уникнення відповідальності за вчинені правопорушення, оскільки такі доводи в сукупності спростовуються встановленими судом обставинами.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху, та є окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Склад правопорушення в діях водія є закінченим вже з моменту його відмови від проходження обстеження.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та ретельно дослідженими у справі доказами.

Відповідно до ст.252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку із порушенням ним п.2.5 Правил дорожнього руху. Тому, цей протокол приймається судом як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Повно та всебічно дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, врахувавши всі обставини справи, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є доведеною та підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні письмових доказів, які не викликають сумнівів у їх достовірності.

Підстав не довіряти вказаним доказам за відсутності конкретних відомостей про упередженість поліцейських ОСОБА_15 , ОСОБА_16 при складанні ними протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 657806 від 19.06.2024 року, та серії ААД № 657806 від 19.06.2024 року, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчинених ним правопорушень та його особу, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

В силу положень ст.ст.34,35 КУпАП обставин, які б пом`якшували або обтяжували відповідальність ОСОБА_1 , в ході судового розгляду справи судом не встановлено.

При цьому суд враховує, що керування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Приймаючи до уваги характер та обставини вчинення адміністративних правопорушень, їх значну суспільну небезпеку, враховуючи особу правопорушника, його вік, матеріальний та сімейний стан, а також його ставлення до скоєного та ті обставини, що ОСОБА_1 вчинив суспільно-небезпечні адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП та які відносяться до категорії підвищеної суспільної небезпечності.

Разом з тим, суд приймає до уваги фактичні обставини та дані відносно ОСОБА_1 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 на теперішній час не працює, регулярний дохід відсутній, навчається у вищому навчальному закладі, утриманців ОСОБА_1 не має, стійкі соціальні зв`язки у ОСОБА_1 відсутні: він не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб не має, особою з інвалідністю ОСОБА_1 не являється. При цьому суд також враховує, що ОСОБА_1 вчинив грубі, суспільно-небезпечні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, у нічний час доби, та дані правопорушення відносяться до категорії підвищеної суспільної небезпечності, та з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , його молодого віку, матеріального та сімейного стану, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що безпосередньо передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, ст.122-2 ч.1 КУпАП повністю доведена наданими та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Разом з тим, судом встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП, було вчинено ОСОБА_1 19.06.2024 року та зазначене правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП не є триваючим та вважається закінченим з моменту його вчинення.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, якщо справа про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомча суду (судді).

У відповідності до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Та з цього приводу суд приймає до уваги, що станом на час розгляду справи (11.11.2024 року) сплили строки притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП з урахуванням положень ч.2 ст.38 КУпАП.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, в зв`язку з чим є підстави для накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень, як ним, так і іншими особами.

Крім того, відповідно до вимог ст.40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 13, 31, 33, 40-1, 130 ч.1, п.7 ч.1 ст.247, 276, 279, 280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддати ОСОБА_2 адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі - 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (Отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ - 37993783, рахунок - UA0026001, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Адміністративний штраф сплачувати: Отримувач - ГУК у Закарпатській області/Закарпатська обл. 21081300, код ЄДРПОУ-37975895, рахунок - UA0007001, Банк отримувача -Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 21081300.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, а в разі оскарження такої постанови, - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення апеляційної скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, при примусовому виконанні постанови суду, згідно ч.2 ст.308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, законним представником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО