Провадження № 3/679/137/2024
Справа № 679/109/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року місто Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Грибанова Л.О., розглянувши адміністративний матеріал, наданий Відділом поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Щербанка Одеської області, громадянина України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №565552 від 25 листопада 2023 року (а.с.1) вбачається, що 26 жовтня 2023 року, приблизно об 11 годині 45 хвилин, та 27 жовтня 2023 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, правопорушник ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого мешкання, по АДРЕСА_1 , в порушення вимог діючого законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності, займалась господарською діяльністю, щодо якої є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого КК України, що виявилось у реалізації ОСОБА_2 , двічі, в означений час, за ціною по 70 гривень, рідини, об`ємом по 0,5 л, кожного разу, яка, відповідно до висновків судових експертиз спиртовмісних сумішей за №СЕ-19/123-23/11582-ФХД від 13 листопада 2023 року та за №СЕ-19/123-23/11581-ФХД від 13 листопада 2023 року містить етиловий спирт в кількості 45,6% об`ємних та 48,2% об`ємних, відповідно, і є міцним алкогольним напоєм домашнього виготовлення, самогоном, чим здійснила зайняття забороненими видами господарської діяльності.

В обґрунтування доведеності провини правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП, Відділом поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області надано:

рапорти ДОП ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Дроздова О.І. від 26 жовтня 2023 року (а.с.13) та від 27 жовтня 2023 року (а.с.14), зі змісту яких вбачається, що 26 жовтня 2023 року, приблизно об 11 годині 45 хвилин, та 27 жовтня 2023 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, виявлено факту збуту самогону з рук, об`ємом по 0,5 л, за грошові кошти у сумі по 70 гривень, кожного разу, ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 , з боку правопорушника ОСОБА_1 ,

письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 26 жовтня 2023 року (а.с.15) та від 27 жовтня 2023 року (а.с.16), зі змісту яких вбачається, що 26 жовтня 2023 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, та 27 жовтня 2023 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, за місцем мешкання правопорушника ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 , він двічі придбав у останньої самогон, сплативши по 70 гривень за пляшку, об`ємом по 0,5 л, кожного разу, з якими його, в подальшому, зупинив працівник поліції,

протоколи огляду та вилучення предметів від 26 жовтня 2023 року (а.с.17) та від 27 жовтня 2023 року (а.с.18), зі змісту яких вбачається, що 26 жовтня 2023 року, в період часу з 11 години 55 хвилин до 12 години 10 хвилин, та 27 жовтня 2023 року, в період часу з 15 години 45 хвилин до 16 години, співробітниками ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, в присутності понятих, у свідка ОСОБА_2 вилучено пластикові пляшки, у кількості 2 штуки, ємністю по 0,5 л, кожна, з рідиною прозорого кольору, з різким запахом алкоголю, яка, відповідно до висновків судових експертиз спиртовмісних сумішей за №СЕ-19/123-23/11582-ФХД від 13 листопада 2023 року з фототаблицею (а.с.5-7) та №СЕ-19/123-23/11581-ФХД від 13 листопада 2023 року з фототаблицею (а.с.10-12) містить етиловий спирт в кількості 45,6% і 48,2% об`ємних, відповідно, і є міцним алкогольним напоєм домашнього виготовлення, самогоном.

У судове засіданні правопорушник ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з`явилась, водночас, надавши до суду відповідне клопотання щодо проведення розгляду справи за її відсутності (вх. №494/24 від 25 січня 2024 року).

Суд, дослідивши матеріали справи, скеровані Відділом поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП, і, оцінюючи надані докази, в їх сукупності, приходить до висновку, що, в даному випадку, відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

І провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст.7 ч.2 КУпАП).

Тож, ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, що повністю резюмується з положеннями ст.62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, і ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За змістом ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Кожен, чиї права та свободи, визнані у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року «Право на ефективний засіб правового захисту»).

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

І завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення, при цьому, для кожного виду адмінправопорушення, передбаченого КУпАП, в залежності від органу (посадової особи), якому підвідомче правопорушення, існує своя форма адмінпротоколу, зразки якого вміщуються в Інструкціях/Положеннях/Порядках оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення.

Тож, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи, і, якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це, також, зазначається в протоколі (ст.256 ч.1 КУпАП).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 ч.1 КУпАП).

Водночас, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені КУпАП, настає, якщо ці порушення, за своїм характером, не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

При цьому, склад адміністративного правопорушення (проступку) включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: об`єкт адміністративного проступку, об`єктивну сторону проступку, суб`єкт адміністративного проступку, суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння, і у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, діяння адміністративним правопорушенням (проступком) не являється.

Тож, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму дії або бездіяльності, проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, і саме наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото/кінозйомки, відеозапису чи засобів фото/кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також, іншими документами.

Відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, визначена ст.164-16 ч.1 КУпАП.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП, є суспільні відносини у сфері господарської діяльності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП, виражається у зайнятті видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, установлена законом.

Суб`єкт адміністративного проступку, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП, загальний.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

При цьому, слід мати на увазі, що, у відповідності до ст.3 ГК України, господарська діяльність та господарські відносини це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність), і, господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Тож, за приписами ст.42 ГК України, що визначає підприємництво, як вид господарської діяльності, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик, господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями), з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Поняття суб`єкта господарювання визначає ст.55 ГК України, і суб`єктами господарювання є … п.2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані, відповідно до закону, як підприємці.

Обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюються Конституцією України та законом (ст.12 ч.4 ГК України).

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» №222-VIII від 02 березня 2015 року.

Водночас, у відповідності до приписів ст.2 Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» №222-VIII від 02 березня 2015 року, що встановлює сферу дії означеного Закону та повноваження органів державної влади у сфері ліцензування, дія Закону не поширюється на ліцензування таких видів господарської діяльності: … п.3) виробництво і торгівля спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, що здійснюється, відповідно до Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 09 грудня 1995 року (зі змінами та доповненнями).

Тож, відповідно до ст.7 ч.1 п.7) Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» №222-VIII від 02 березня 2015 року, ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: … п.7) виробництво і торгівля спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується, відповідно до Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 09 грудня 1995 року (зі змінами та доповненнями).

Однак, наданий до суду матеріал щодо вчинення з боку правопорушника ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП, в тому числі, і доданий до останнього безпосередньо протокол серії ВАД №565552 від 25 листопада 2023 року (а.с.1) у фабулі якого мова йдеться про те, що 26 жовтня 2023 року та 27 жовтня 2023 року правопорушник ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого мешкання, по АДРЕСА_1 , двічі, в означений час, здійснила продаж ОСОБА_2 , за ціною по 70 гривень, рідини, об`ємом по 0,5 л, кожного разу, яка, відповідно до висновків судових експертиз спиртовмісних сумішей за №СЕ-19/123-23/11582-ФХД від 13 листопада 2023 року та за №СЕ-19/123-23/11581-ФХД від 13 листопада 2023 року містить етиловий спирт в кількості 45,6% об`ємних та 48,2% об`ємних, відповідно, і є міцним алкогольним напоєм домашнього виготовлення, самогоном, не містить достатніх даних та жодних доказів, які б з достеменністю підтверджували, що правопорушник ОСОБА_1 , являючись суб`єктом інкримінованого тій адміністративного правопорушення, займалась забороненими видами господарської діяльності, так як, згідно діючого законодавства, що регулює суспільні відносини у сфері господарської діяльності, і становить об`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП, в тому числі, і положень Особливої частини КУпАП:

підприємницька діяльність один із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки здійснення якої є самостійність, ініціативність, безпосередність, систематичність, на власний ризик, з метою отримання прибутку, що означає не тільки факт вчинення певних дій, а і систематичний характер останніх,

тож, здійсненням особою, не зареєстрованою, як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності, зокрема, з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг, тощо, з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто, провадиться зазначеною особою безпосередньо, самостійно, і, обов`язково систематично (не менше, ніж три рази протягом одного календарного року), на власний ризик,

проте, ані у протоколі про відповідне адміністративне правопорушення, ані в матеріалі, скерованому до суду, не зазначено вид господарської діяльності, на який накладено заборону, в тому числі, не підтверджено і систематичності здійснення останнього, з боку правопорушника ОСОБА_1 , тобто, протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність, і у даному випадку, це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер, а також, не надано доказів відсутності ліцензії на виробництво алкогольних напоїв, не надано інформації щодо наявності/відсутності реєстрації правопорушника ОСОБА_1 , як суб`єкта господарювання, інформації щодо встановлення наявності/відсутності, в тому числі, за наявності вилучення, обладнання для зайняття забороненим видом господарської діяльності, інформації щодо речового доказу (об`єкту вилучення), інформації щодо прийняття процесуального рішення за відсутності ознак кримінального правопорушення (щодо правопорушника ОСОБА_1 ), інформації щодо прийняття процесуального рішення стосовно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.177 КУпАП, тощо,

що має бути підтверджено певними доказами, у відповідності до положень ст.251 КУпАП, на підставі яких, у визначеному законом порядку, можливо було б встановити в діях ОСОБА_1 наявність об`єктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення.

Отже, як вбачається з матеріалів справи будь-які ґрунтовні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення з боку правопорушника ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП, за вказаних у протоколі обставин, відсутні, і під час судового розгляду Відділом поліцейської діяльності №1 (місто Нетішин) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області до суду не надано, так як:

рапорти ДОП ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Дроздова О.І. від 26 жовтня 2023 року (а.с.13) та від 27 жовтня 2023 року (а.с.14) підтверджують лише наявність та реєстрацію у інформаційно-телекомунікаційній системі «ІПНП» інформації щодо збуту з рук самогону з боку правопорушника ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 , для подальшої перевірки,

письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 26 жовтня 2023 року (а.с.15) та від 27 жовтня 2023 року (а.с.16) вказують лише на здійснення купівлі з рук алкогольного напою 26 жовтня 2023 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, та 27 жовтня 2023 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, по АДРЕСА_1 , за відсутністю підтвердження означеного іншими доказами (фіксуванням надання/отримання/вилучення грошових коштів, тощо), в тому числі, і конкретизації місця здійснення купівлі-продажу, а саме, визначення під`їзду або ж квартири, сходового майданчику, ліфта, тощо),

протоколи огляду та вилучення предметів від 26 жовтня 2023 року (а.с.17) та від 27 жовтня 2023 року (а.с.18), які свідчить про вилучення у свідка ОСОБА_2 рідини, що, відповідно до висновків судових експертиз спиртовмісних сумішей за №СЕ-19/123-23/11582-ФХД від 13 листопада 2023 року (а.с.5-7) та №СЕ-19/123-23/11581-ФХД від 13 листопада 2023 року (а.с.10-12), є міцним алкогольним напоєм домашнього виготовлення, самогоном, жодним чином не підтверджує вироблення спиртовмісної суміші саме правопорушником ОСОБА_1

і жодним чином не підтверджують зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, з боку правопорушника ОСОБА_1 , що має бути встановлено, у відповідності до положень ст.251 ч.2 КУпАП, приписами якої визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, оскільки, факт визнання особою (правопорушником) події правопорушення не звільняє особу, уповноважену на складання протоколу, яка виявила факт правопорушення, від доведення правомірності притягнення до адміністративної відповідальності,

і деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (рішення від 25 липня 2000 року (справа «Маттоціа проти Італії»), при цьому, суд не має права самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

До того ж, відповідно до практики ЄСПЛ, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, і така доведеність провини може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто, таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки, наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року (справа «Ireland v. the United Kingdom»), критерій доведення якого «поза розумним сумнівом» застосовує ЄСПЛ що при оцінці доказів (рішення від 21 липня 2011 року (справа «Коробов проти України»).

І, у зв`язку з тим, що у судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів, які б достеменно б свідчили про те, що правопорушник ОСОБА_1 , за визначених у протоколі обставин, вчинила зайняття забороненими видами господарської діяльності, і, відповідно, враховуючи, що ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області не надано достатньо доказів, які б підтверджували систематичний характер останніх, у означеній галузі, щодо якої є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого КК України, як цього вимагає об`єктивна сторона інкримінованого адміністративного проступку, і, як наслідок, встановлювали б в діях причетної особи наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП, в тому числі, і винність у його вчиненні, суд, надаючи оцінку вказаним обставинам в їх сукупності, у відповідності до завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, визначених ст.245 КУпАП, якими, зокрема, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.164-16 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю:

так як, згідно положень ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення,

оскільки, виходячи з загальноприйнятого принципу, закріпленому, в тому числі, і у ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, звинувачення та докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, Європейський суд з прав людини в контексті усталеної практики ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зазначає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і, хоча ст.6 п.1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, і питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», №4909/04, §58, рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «RuizTorija v. Spain», №303-А, §29).

Таким чином, суд, підсумовуючи вищенаведене, і, відповідно, оцінюючи наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП, що підтверджується здобутими та дослідженими у судовому засіданні об`єктивними даними, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що підлягають доказуванню і відповідають адміністративному правопорушенню, визначеному Особливою частиною КУпАП.

Питання щодо сплати судового збору, у зв`язку з закриттям справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.164-16 ч.1 КУпАП, стосовно правопорушника ОСОБА_1 , вирішенню не підлягає, оскільки, у відповідності до вимог ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.164-16 ч.1, ст.247 ч.1 п.1), ст.251, ст.252, ст.284, ст.289, ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.164-16 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити, на підставі ст.247 ч.1 п.1) КУпАП, за відсутності події і складу вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: