Провадження № 33/801/908/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши апеляційну скаргу Вінницької митниці

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 6 статті 470 Митного Кодексу України,

Встановив:

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0272/40100/24 від 31 липня 2024 року, 31 липня 2024 року о 14:56 год в зону митного контролю пункту пропуску «Могилів-Подільський - Отач» відділу митного оформлення № 2, 5, 6, 7 митного поста «Дністер» Вінницької митниці з метою перетину митного кордону, в напрямку «виїзд з України», в`їхав автомобіль «MERCEDES-BENZ» р.н НОМЕР_1 (UA), VIN-код НОМЕР_2 , який слідував з України до Республіки Молдова, в якому в пасажиром слідував громадянин України ОСОБА_2 . Під час проведення митного контролю та перевірки, на підставі інформації АСМО «Інспектор» встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 , 16 липня 2018 року через пункт пропуску «Славутич - Комарин» Відділу митного оформлення № 6 митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС, ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «FORD FOCUS», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (Польща), VIN-код - НОМЕР_4 в митному режимі «Транзит». Станом на 31 липня 2024 року даний транспортний засіб громадянином України ОСОБА_3 не вивезений за межі митної території України, інформація щодо поміщення транспортного засобу в інший митний режим відсутня.

Згідно витягу інформації з АСМО Інспектор «Провадження в справах про ПМП», громадянин ОСОБА_2 протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Громадянин України ОСОБА_2 до митних органів із заявою про продовження терміну транзиту чи поміщення транспортного засобу у інший митний режим не звертався.

Таким чином, враховуючи вимоги Митного кодексу України та Закону України № 2612-VIII від 08 листопада 2018 року, щодо змін до Митного кодексу України, громадянин ОСОБА_2 перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки до митниці призначення транспортного засобу - легковий автомобіль марки «FORD VIN-код НОМЕР_5 », державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (Польща), НОМЕР_4 , більше ніж на тридцять діб.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 470 МК України закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі Вінницька митниця вважає постанову суду необґрунтованою, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 470 МК України і притягнути його до відповідальності відповідно до санкції цієї статті.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що судом першої інстанції не враховано, що порушення митних правил, вчинене громадянином України ОСОБА_1 є триваючим і вважається закінченим з моменту його виявлення, а тому дії правопорушника слід кваліфікувати саме за ч. 6 ст. 470 МК України, яка діяла на час виявлення вчинення триваючого правопорушення. Крім того станом на день розгляду справи судом першої інстанції, а також на момент написання апеляційної скарги транспортний засіб «FORD FOCUS», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (Польща), VIN-код - НОМЕР_4 ввезений ОСОБА_1 знаходиться на митній території України, а тому правопорушник фактично ухиляється від виконання свого обов`язку щодо вивезення транспортного засобу та продовжує вчиняти правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 470 МК України.

У судове засідання представник Вінницької митниці Стрекалова В. Д. не з`явилась. 08 листопада 2024 року на електронну адресу Вінницького апеляційного суду подала клопотання, у якому просила перенести розгляд справи на іншу дату у зв`язку з її перебуванням у щорічній відпустці з 11 листопада 2024 року по 16 листопада 2024 року.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про поважність причин неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Апеляційним судом враховується, що скаржник - Вінницька митниця та правопорушник ОСОБА_1 належним чином та завчасно 06 листопада 2024 року повідомленні про дату, час та місце засідання (а. с. 55-57). При цьому скаржником є юридична особа і перебування її головного державного інспектора Стрекалової В. Д. у відпустці не визнається поважною причиною неявки у судове засідання.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що участь сторін в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою розгляду апеляційної скарги у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання, та вважає за можливе здійснити розгляд поданої Вінницькою митницею апеляційної скарги на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року, у відсутність скаржника.

Крім того, апеляційний суд ніяким чином не обмежує права учасників справи, оскільки останні скористались своїм правом на оскарження судового рішення в апеляційному порядку, своєчасно повідомлялись про час і місце розгляду справи та мали необмежену можливість надати пояснення щодо справи у письмовому вигляді за умови неможливості з`явитись у судове засідання.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про порушення митних правил за ч. 6 ст. 470 МК України, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0272/40100/24 від 31 липня 2024 року, 31 липня 2024 року під час проведення митного контролю та перевірки, на підставі інформації АСМО «Інспектор» встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 16 липня 2018 року через пункт пропуску «Славутич - Комарин» Відділу митного оформлення № 6 митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС, ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «FORD FOCUS», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (Польща), VIN-код - НОМЕР_4 в митному режимі «Транзит». Станом на 31 липня 2024 даний транспортний засіб громадянином України ОСОБА_3 не вивезений за межі митної території України, інформація щодо поміщення транспортного засобу в інший митний режим відсутня.

Згідно витягу інформації з АСМО Інспектор «Провадження в справах про ПМП», громадянин ОСОБА_2 протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Громадянин України ОСОБА_2 , до митних органів із заявою про продовження терміну транзиту чи поміщення транспортного засобу у інший митний режим не звертався.

Таким чином, громадянин ОСОБА_2 перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки до митниці призначення транспортного засобу - легковий автомобіль марки «FORD VIN-код НОМЕР_5 », державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (Польща), НОМЕР_4 , більше ніж на тридцять діб (а. с. 2-6).

Частиною 6 ст. 470 МК України передбачена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Згідно ст. 90 МК України, транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до глави 55 розділу ХІІ МК України, поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов`язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов`язання, застосування заходів гарантування тощо).

Пунктом 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, встановлено, що термін «товар» вживається в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Таким чином «транспортний засіб особистого користування» охоплюється поняттям «товар», оскільки є рухомою річчю.

Товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, перебувають під митним контролем і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 МК України (ст. 90 та 93 МК України).

У відповідності до ст. 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці п`ять діб.

Частиною 2 ст. 95 МК України встановлено, що до строків зазначених у ч.1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст.192 МК України.

Згідно ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів, поміщених у цей режим, за межі митної території України.

З матеріалів справи видно, що вказаний транспортний засіб з моменту його ввезення на митну територію України в режимі транзит, за межі митної території України не вивезений, у будь-який інший митний режим не поміщений.

ОСОБА_1 не надав відповідних документів, що могли б підтвердити факт дії обставин непереборної сили або протиправних дій, визначених ст. 460 МК України.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, а саме останній не доставив транспортний засіб особистого користування до митного органу призначення, тобто перевищив встановлений митним кодексом України строк доставки транспортного засобу особистого користування, що перебуває під митним контролем до митного органу призначення, терміном більше ніж на тридцять діб, що підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0272/40100/24 від 31 липня 2024 року (а. с. 2-6), витягами з АСМО «Інспектор»(а. с. 9-14), доповідною запискою державного інспектора ВМО №5 митного поста «Дністер» Вінницької митниці Олени Слівки (а. с. 16-17).

Наведені докази встановлюють факт ввезення транспортного засобу на територію України, митний режим ввезення та відсутність даних про своєчасне вивезення автомобіля.

Таким чином, аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України доведена повністю.

Відповідно до статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 466 МК України, адміністративне стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

На день притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності діяла норма закону (ст. 470 МК) у попередній редакції.

Законом України № 2612-VIII від 08 листопада 2018 року внесені зміни до статті 470 МК України. Вказані зміни повинні були набрати чинності через 180 днів з дня наступного за днем опублікування цього Закону.

Згідно наведених змін, стаття 470 МК України містить у собі 6 частин.

Однак, Законом України № 2725-VIII від 16 травня 2019 року строк набрання чинності таких змін збільшено зі 180 до 270 днів, а тому редакція ч. 6 ст.470 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року.

Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» від 08 листопада 2018 року № 2612-VIII, в статті 13 внесені зміни у МК України шляхом доповнення Розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 9-3, який передбачає, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України «митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Так, на цей час було подовжено термін, протягом якого власники автомобілів на іноземній реєстрації мали можливість прийняти остаточне рішення: або вивезти автомобіль за межі України, або здійснити його митне оформлення.

Однак, вказаною можливістю ОСОБА_1 не скористався. Будь-яких документів (доказів) щодо припинення перебування автомобіля у режимі тимчасового ввезення, ні митниці, ні суду не надано. Докази ввезення вказаного автомобіля на митну територію України у режимі «імпорт» відсутні

З огляду на викладене, стосовно автомобіля марки ««FORD FOCUS», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (Польща), VIN-код - НОМЕР_4 , ввезеного 16 липня 2018 року, порушено умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення, передбачені ст. 380 Митного кодексу України.

Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, ОСОБА_1 до часу складення протоколу 31 липня 2024 року своє зобов`язання не виконав і продовжив бездіяльність щодо не вивезення автомобіля.

З аналізу норми ст. 467 МК України вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

Поряд з тим, триваючими правопорушеннями є такі, що пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Отже триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Тобто, не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом 30-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.

Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.

Митним органом таке правопорушення виявлене 31 липня 2024 року, про що свідчить протокол про порушення митних правил № 0272/40100/24, жодних доказів припинення вчинення правопорушення ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Отже, вчинене ОСОБА_1 правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, слід кваліфікувати за ч. 6 ст. 481 МК України, адже воно є триваючим.

У такому випадку закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є недопустимим, оскільки подія і склад правопорушення, визначені у ч. 6 ст. 470 МК України, мають місце і правопорушення продовжувало тривати після набуття чинності цією нормою.

Закриття провадження за вказаною підставою необґрунтовано звільнить особу від адміністративної відповідальності, що суперечить меті чинного законодавства - запобіганню систематичним порушенням митних правил.

Таким чином, провадження за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 470 МК України, у випадку триваючого характеру порушення не підлягає закриттю за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки це порушило б принцип невідворотності відповідальності.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи та заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та прийшов до помилкового висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а відтак постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України.

Відповідно до частини першої статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Оскільки правопорушення, яке ОСОБА_1 продовжує вчиняти, було виявлено 31 липня 2024 року, на момент прийняття цієї постанови строк накладення адміністративного стягнення не закінчився.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд приймає до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи даних про доходи останнього та можливість виконати ним покарання у виді штрафу, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Вінницької митниці задовільнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу марки «FORD FOCUS», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (Польща), VIN-код - НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська