Провадження № 3/127/6386/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Бернади Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи звільненим 05.12.2022 з посади заступника начальника Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг Державного агентства водних ресурсів України, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що портал, на якому потрібно було подавати декларацію, не працював. Крім того, у зв`язку з введенням воєнного стану в нього був відсутній обов`язок подавати декларацію до скасування такого стану.

Прокурор у судовому засіданні вважав за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції частини першої статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною. У зв`язку з цим суд вважає за доцільне зауважити таке.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу заступника начальника Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг (далі БУВР Південний Буг) з 16.01.1991 та перебував на зазначеній посаді з урахуванням реорганізацій та тимчасових короткотривалих звільнень по 27.02.2012. Ця обставина підтверджена довідкою № 02/11 від 18.06.2024 Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг Державного агентства водних ресурсів України.

Згідно з наказом начальника БУВР Південний Буг № 2-к від 26.01.2015 ОСОБА_2 поновлений на посаді на виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 28.01.2015.

Наказом голови комісії з реорганізації БУВР Південний Буг № 12-к від 29.02.2016 у зв`язку з реорганізацією Управління та за погодженням з Держводагенством ОСОБА_1 звільнений з посади.

Наказом в.о. начальника Вінницького РУВП № 87-к від 12.10.2016 на виконання рішення Вінницького міського суду та ухвали Вінницького апеляційного суду ОСОБА_1 поновлений на посаді заступника начальника БУВР Південний Буг з 01.03.2016.

Згідно з наказом в.о. начальника Вінницького РУВП № 40-к від 02.07.2018 ОСОБА_1 звільнений з посади заступника начальника БУВР Південний Буг з 02.07.2018 у зв`язку з реорганізацією.

Наказом в.о. начальника Вінницького РУВП № 66-к від 02.10.2018 на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 поновлений на посаді заступника начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів з 02.07.2018.

Наказом начальника БУВР Південний Буг № 229-к від 11.11.2019 скасований наказ № 66-к від 02.10.2018 про поновлення на посаді ОСОБА_1 на підставі постанови Верховного Суду.

Згідно з наказом начальника БУВР Південний Буг № 19-к/тр від 17.02.2020 ОСОБА_1 поновлений на посаді заступника начальника БУВР Південний Буг з 11.11.2019 відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду.

Наказом в.о. начальника БУВР Південний Буг № 323-к/тр ОСОБА_1 звільнений з посади заступника начальника БУВР Південний Буг з 06.12.2022 за прогул. З цим наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 06.01.2023.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VII) ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язана подавати декларації відповідно до цього Закону.

Крім того, у роз`ясненні НАЗК від 13.11.2023 № 4 щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю випливає, що до посадових осіб юридичної особи публічного права в підпункті 6 пункту 26-1 належать: керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар юридичної особи публічного права.

Зі змісту примітки до статті 172-6 КпАП випливає, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Статтею 68 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною другою статті 45 Закону № 1700-VII визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані до 1 квітня наступного року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

З метою реалізації цього повноваження та на виконання пункту 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» НАЗК підготувало Роз`яснення від 13.11.2023 № 4.

НАЗК надало роз`яснення, щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють. Отже, Законом передбачено три типи декларацій суб`єкта декларування, а саме:

1) щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1700-VII у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація;

2) декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону № 1700-VII з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 груздя включно), що передує року, в якому подається декларація;1

3) декларація кандидата на посаду - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини третьої статті 45 Закону № 1700-VII до призначення або обрання особи на посаду. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з Роз`ясненням днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а», «в» - «г» пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII.

Окрім цього, пунктом 2-2 вказаного Роз?яснення визначені типи декларацій та строки їх подачі для осіб, які звільнились у період з 01.01.2023 до 11.10.2023.

Зокрема, особи, які звільнились у період з 01.01.2023 до 11.10.2023 (включно) подають:

1) декларацію за 2021 рік (щорічну декларацію з позначкою «я продовжую виконувати функції держави або місцевого самоврядування» або кандидата на посаду - за потреби та якщо відповідна декларація не подана раніше) до 31.01.2024;

2) щорічну декларацію з позначкою «я продовжую виконувати функції держави або місцевого самоврядування» за 2022 рік - до 31.01.2024 (якщо така декларація не подана раніше);

3) декларацію при звільненні за період, не охоплений раніше поданими деклараціями - до 31.01.2024;

4) декларацію з позначкою «я припинив(ла) виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення)» за 2023 рік - до 31.03.2024.

Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію (після звільнення) з 00.00 год 12.10.2023 по 23.59 год 31.01.2024.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_1 лише 03.07.2024 о 22.13 год подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-6 КпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 неодноразово подавав електронні декларації, а саме 20.03.2017 щорічну за 2016 рік, 27.03.2018 щорічну за 2017 рік, 22.02.2019 щорічну за 2018 рік, 02.03.2020 щорічну за 2019 рік, 10.03.2021 щорічну за 2020 рік, 01.11.2023 щорічну за 2021 рік, 12.11.2023 щорічну за 2022 рік та 03.07.2024 при звільненні.

У зв`язку із заповненням зазначених декларацій ОСОБА_1 відомий порядок подачі відповідних декларацій.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 в частині того, що на час виникнення обов`язку подання декларації не працював відповідний портал, суд вважає за доцільне зауважити, що ОСОБА_1 не надані докази того, що він у зв`язку з наявністю технічних проблем здійснив звернення до НАЗК. Крім того, посилання ОСОБА_1 на відсутність такого обов`язку в зв`язку з дією режиму воєнного стану суд вважає таким, що не відповідає вимогам законодавства. Крім того, подання ОСОБА_1 декларацій за 2021 та 2022 роки свідчить про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про виникнення обов`язку подання декларацій до скасування дії режиму воєнного стану.

З огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Саме тому, суд вважає, що дії останньої охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КпАП, за ознаками несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує, що згідно з наданими матеріалами ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було, а тому суд вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 172-6, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: