Єдиний унікальний номер судової справи 462/6760/24
Номер провадження 3/462/2466/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління Служби безпеки України у Львівській області (далі УСБУ у Львівській області), код ЄРПОУ 20001591, електронна пошта: , місцезнаходження: 79011, м. Львів, вул. Вітовського 55 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше притягався до адміністративної відповідальності, відомостей про наявність встановлених законодавством України пільг немає (дані щодо особи зазначено згідно протоколу),

за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

встановив:

І. Рух справи.

УСБУ у Львівській області, 23.08.2024 року (вх. № 19558) звернулося у Залізничний районний суд м. Львова із матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП (а.с. 28).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М. (а.с. 29).

ІІ. Опис обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 62/26/6472 від 19.08.2024 року, ОСОБА_1 , як керівник режимно-секретного відділу підприємства (організаційно-правова форма режимно-секретного органу), в порушення вимог ст. 21, 27, 28 Закону України «Про державну таємницю» та п. 74 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 18.12.2013 року № 939, не вжив своєчасно заходів для припинення доступу до державної таємниці після закінчення строку дії допуску до державної таємниці начальнику бюро відділу технічного контролю ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» ОСОБА_2 . При цьому, у подальшому допуску до державної таємниці в порядку переоформлення не надано (перебуває на стадії оформлення).

Допуск до державної таємниці за формою 3 ОСОБА_2 було надано розпорядженням УСБУ у Львівській області від 26.05.2012 року № 59д. Вказане підтверджується електронним реєстром УСБУ у Львівській області про надання, переоформлення, зниження, відмову в наданні, скасування громадянам допуску до державної таємниці та відповідно до даних внесених в облікову картку громадянина про надання допуску до державної таємниці ОСОБА_2 .

Під час спеціальної експертизи у ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» встановлено, що допуск до державної таємниці за формою 3 в ОСОБА_2 закінчився 26.05.2022 року. У подальшому, доступ до державної таємниці ОСОБА_2 припинено не було, запис на звороті облікової картки по формі згідно додатку 6 до «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 18.12.2013 року № 939, не зроблено.

При цьому, УСБУ у Львівські області за № 114дск від 18.07.2024 року отримано з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» «Вмотивований запит щодо розгляду питання про переоформлення ОСОБА_2 допуску до державної таємниці за формою 2» (у зв`язку із необхідністю підвищення форми допуску до державної таємниці), який підготовлено начальником РСВ ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» ОСОБА_1

Відповідальною особою, яка забезпечує ведення роботи щодо надання, своєчасного переоформлення та скасування допуску і доступу до державної таємниці працівникам ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є начальник режимно-секретного відділу ОСОБА_1 (відповідно до п. 2.26 посадової інструкції начальника режимно-секретного відділу, затвердженої наказом директора підприємства від 20.03.2024 року № 117 та вимог п. 42 зазначеного Порядку).

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 УСБУ у Львівській області кваліфіковано за п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Окремо суд приймає до уваги, що протокол не повинен містити відомостей, що становлять державну таємницю або службову інформацію.

Права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснені при складанні протоколу.

ІІІ. Щодо явки в судове засідання осіб, які приймають участь у справі.

ОСОБА_1 , будучи належно та завчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, шляхом скерування судових повісток на його адресу вказану у протоколі, у судові засідання не з`явився.

Окрім цього, інформація щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розміщувалась на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://zl.lv.court.gov.ua

Однак суд приймає до уваги, що матеріали справи містять письмову заяву ОСОБА_1 від 19.08.2024 року, у якій останній просить суд про розгляд справи у судовому засіданні без його участі, викладені у протоколі правопорушення визнав, зауважень не має (а.с. 7).

Також, ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву від 02.10.2024 року (вх. № 22303) про розгляд справи без участі сторони. Так, із змісту вказаної заяви вбачається, що останній просить суд про розгляд справи без його участі, зазначено, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає (а.с. 34).

Враховуючи, що за правилами ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, тому суд на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає можливим розглядати дану справу за відсутності особи щодо якої складено протокол.

Так, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Така позиція суду узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України» (заява № 36665/02), яке набуло статусу остаточного та відповідно до якого у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. ЄСПЛ неодноразово наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

ІV. Застосоване судом законодавство при розгляді справи.

Загальні принципи.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю, а саме порушення встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці.

Спеціальні норми.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про державну таємницю» (далі Закон) основним завданням режимно-секретних органів (далі РСО) є недопущення необґрунтованого допуску та доступу осіб до секретної інформації, організація та ведення секретного діловодства.

При цьому у зазначеному Законі в ст. 1 вказано, що державна таємниця (далі також секретна інформація) це вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою, а охорона державної таємниці - комплекс організаційно-правових, інженерно-технічних, криптографічних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на запобігання розголошенню секретної інформації та втратам її матеріальних носіїв.

Згідно ч. 6 ст. 5 Закону, забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

Згідно ст. 20 Закону державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. Керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, мають бути обізнані з чинним законодавством про державну таємницю.

Із змісту ст. 28 Закону вбачається, що громадянин України, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний не допускати розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка йому довірена бо стала відомою у зв`язку із виконанням службових обов`язків, додержуватись інших вимог законодавства про державну таємницю.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону, посадові особи, винні у порушенні встановленого законодавством режиму секретності та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці, несуть відповідальність згідно із Законом.

Згідно з п. 41, 42, 44, 47, 56, 73, 74, 98 «Порядку організації ти забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року № 939 основними завданнями РСО є недопущення необґрунтованого допуску та доступу осіб до секретної інформації, запобігання витоку секретної інформації, забезпечення режиму секретності під час проведення всіх видів секретних робіт, організація та ведення секретного діловодства.

РСО відповідно до покладених на них завдань організовують та ведуть секретне діловодство та архівне зберігання секретних документів, ведуть облік сховищ МНСІ, режимних приміщень і ключів від них, а також здійснюють контролю за виготовленням, веденням обліку, зберіганням, видачею та використанням бланків службових перепусток.

РСО зобов`язані вживати невідкладених заходів для запобігання порушенням режиму секретності та їх негативним наслідкам.

Переоформлення допуску до державної таємниці здійснюється у разі: закінчення строку дії допуску громадянина до державної таємниці, якщо є потреба у подальшій його роботі із секретною інформацією.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну таємницю» Служба безпеки України має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони державної таємниці. Висновки Служби безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності

V. Оцінка та висновки суду щодо обставин справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов висновку про те, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, а його вина підтверджується даними, які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення № 62/26/6472 від 19.08.2024 року;

- витязі з акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею від 13.08.2024 року № 62/26/6387дск;

- витязі з «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 18.12.2013 року № 939;

- обліковій картці громадянина про надання допуску та доступу до державної таємниці відносно ОСОБА_2 ;

- посадовій інструкції начальника РСО № 572/1, затвердженій директором ДП «ЛДЗ «ЛОРТА»;

- аркуші ухвалення та ознайомлення з посадовою інструкцією;

- письмових зобов`язаннях громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці, ОСОБА_1 від 07.12.2021 року та інших матеріалах справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Відтак, вина ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення.

Обсяг досліджених судом доказів є достатнім для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, суду не надано.

VІ. Накладення адміністративного стягнення.

При обранні міри адміністративного стягнення враховуються обставини та характер правопорушення, ступінь провини та дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме: з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», як цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Окремо суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Так, дане триваюче правопорушення було виявлено 13.08.2024 року.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, так суд дійшов висновку, що з метою виховання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчинення нею нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді накладення штрафу.

VII. Судові витрати.

Згідно ст. 40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягується судовий збір 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2024 року складає 605 грн. 60 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст. 1, 9, 23, 33, 212, 221, 276-285 КУпАП, суд -

ухвалив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Порядок сплати штрафу та оскарження постанови суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, в разі несплати правопорушником штрафу у строк, такий стягується у подвійному розмірі штрафу визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

З платіжними реквізитами для сплати штрафу та судового збору можна ознайомитись на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://zl.lv.court.gov.ua/sud1309/gromadyanam/rekvizyty/admshtrtafsank та https://zl.lv.court.gov.ua/sud1309/gromadyanam/rekvizyty/rekv

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через місцевий суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко