ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1631/24 Справа № 225/360/24 Суддя у 1-й інстанції - Геря О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського міського суду Донецької області від 23 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, військовослужбовець ОСОБА_1 12.02.2024 року близько 18:50 год., перебуваючи в тимчасовому розташуванні підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , в районі розосередження, в умовах особливого періоду виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову судді першої інстанції скасувати та закрити провадження на підставі ст. 247 КУпАП. Вважає, що строк на апеляційне провадження ним пропущено з поважних причин, оскільки постанову ухвалено за його відсутності, копію постанови він не отримував, а про її наявність дізнався 02 червня 2024 року. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом було порушено його право на надання письмових заперечень на протокол, оскільки його не було повідомлено своєчасно про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Зазначає, що заява, яка міститься в матеріалах справи про нібито визнання ним вини та розгляд справи в його відсутність, не відповідає дійсності. Звертає увагу, що на час складання протоколу він не перебував в тимчасовому розташуванні підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 і не виконував обов`язки військової служби. Вказує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, сам огляд проводився медсестрою в лікарні м. Костянтинівка, а не посадовою особою або уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. Наголошує, що при проведенні огляду вказані в акті свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 присутні не були, не надавали письмові пояснення. Звертає увагу, що є підлеглим свідка ОСОБА_2 . Наголошує, що у роздрукованому результаті не вказано, до якого протоколу буде долучений даний тест. Крім того, акт огляду на стан сп`яніння йому не вручався.

ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме: перебування військовослужбовця на території тимчасового розташування підрозділу військової частини у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачено відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Зважаючи на приписи ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування , Збройних Сил України , інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.

Скасування особливого періоду буде здійснено окремим указом Президента України "Про демобілізацію".

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, повністю підтверджується наступними по справі доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення ДНКС-2/363 від 12 лютого 2024 року, згідно якого 12 лютого 2024 року, близько 18 год. 50 хв., військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 , перебуваючи в тимчасовому розташуванні підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , в районі розосередження, в умовах особливого періоду виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, і був виявлений командуванням військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Поясненнями ОСОБА_1 у протоколі про те, що він свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення визнає, з протоколом згоден.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів № 1213 від 12 лютого 2024 року та чеком з результатами тесту на алкоголь приладу «Алконт-М» № 00292, згідно яких за наслідками проведеного о 19 год. 27 хв. 12 лютого 2024 року тесту ОСОБА_1 на стан сп`яніння було виявлено, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту становить 2,07‰. Огляд проведений в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Акт огляду та чек результату тесту містять підписи ОСОБА_1 , які апеляційний суд розцінює як згоду з результатом огляду.

Копією військового квитка НОМЕР_2 , згідно якої ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

Зібрані у справі докази є належними та допустимими, відповідають фактичним обставинам справи і повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом його прав не заслуговують на увагу.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарев проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, ст. 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 172-20 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

ОСОБА_1 був обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутністю та заявка на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою смс-повідомлення, які власноруч підписані ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, висновок суду першої інстанції щодо можливості розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак не з`явилася в судове засідання, не подавши клопотання про його відкладення, є правильним.

Апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не писав заяву про визнання вини та розгляд справи за його відсутності, не був присутній у межах тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_3 , та вважає їх лінією захисту апелянта для уникнення відповідальності.

Доказів перебування ОСОБА_1 поза межами території тимчасового розташування підрозділу військової частини і не виконання ним обов`язків військової служби суду не надано.

Як і не надано доказів того, що ОСОБА_1 є підлеглим свідка ОСОБА_2 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що чек результату не містить відомостей, до якого протоколу він буде долучений, не є підставою для скасування постанови судді, оскільки він містить достатньо інших даних, які свідчать про те, що це результат огляду саме ОСОБА_1 стосовно якого складено протокол.

Доводи апеляційної скарги про те, що огляд проводився медсестрою в лікарні м. Костянтинівка, а не посадовою особою або уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, спростовуються чеком результату тесту, в якому зазначено місце проведення тесту ВК м. Костянтинівка та П.І.Б. інспектора - ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку за принципом «поза розумним сумнівом» про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського міського суду Донецької області від 23 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя