Справа №461/9193/24
Провадження №3/461/3384/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митного органу Лубоцького Б.І., представника особи відносно якої складено протокол адвоката Брегей І.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Державної митної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Івано-Франківської області, місце проживання АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , виданий 14.11.2022, орган який видав 2625, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

встановив:

05.09.2024 близько11 години 00 хвилин в пункт пропуску "Шегині-Медика", митного поста "Мостиська" Львівської митниці в напрямку «виїзд з Україну» смугою руху спрощеного митного контролю «зелений коридор» прибув автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», VIN НОМЕР_3 , з реєстраційним номером НОМЕР_4 , де у якості водія з України до Республіки Польща прямував громадянин України ОСОБА_1 .

Під час проходження митного оформлення виникла підозра щодо наявності в транспортному засобі товарів прихованих від митного контролю. Автомобіль було виведено зі смуги «зелений коридор» і направлено в місце для поглибленого огляду транспортних засобів та товарів.

Під час проведення митного огляду транспортного засобу було виявлено товар, який був прихований від митного контролю, а саме: сигарети з фільтром із маркуванням "Parlament" в асортименті з марками акцизного збору України в кількості 120 пачок, сигарети з фільтром із маркуванням "Davidoff CLASSIC" з марками акцизного податку України, в кількості 20 пачок, сигарети з фільтром із маркуванням "Davidoff GOLD" з марками акцизного податку України, в кількості 10 пачок, сигарети з фільтром із маркуванням "LD SUPER LINE" з марками акцизного податку України, в кількості 10 пачок - загальною сумою згідно маркувань на пачках 16904,4 грн.

Зазначені сигарети були приховані у спеціально виготовленому тайнику-сховищі, а саме у подвійній стінці автомобіля, яка розділяє пасажирське та багажне відділення. Доступ до зазначених сигарет став можливим після демонтажу елементів стінки. Під час огляду використовувались технічні засоби митного контролю а саме: ліхтарики, викрутки, скануюча система та службовий собака.

Листом від 11.09.2024 Львівська митниця направила постанову про призначення експертизи до Львівського науково-дослідницького інституту судових експертиз для проведення автотехнічної та трасологічної експертизи автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», р.н. НОМЕР_4 .

23.10.2024 року до Львівської митниці надійшов лист від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз з висновком у якому зазначено наступне.

1. У заводську конструкцію автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_4 з ідентифікаційним (VIN) номером НОМЕР_5 , внесено конструктивні зміни, які полягали у переобладнанні з вантажного на пасажирський (ручним способом із застосуванням спеціалізованого обладнання), в результаті якого вантажний відсік автомобіля був розділений на 2 відокремлених об`єми різного призначення (пасажирський салон, багажний відсік) та 1 спеціальну порожнину із окремим доступом у просторі додатково встановленої перегородки.

2. Виявлена у вантажному відсіку автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_4 спеціальна порожнина була утворена шляхом саморобного встановлення та закріплення каркасної конструкції за допомогою зварних з`єднань, а також встановлення додаткових перегородок саморобним способом за допомогою слюсарного інструменту та зварювального обладнання, що відкривало можливість доступу до спеціальної порожнини із вантажного відсіку автомобіля.

Відповідно до висновку експерта СЛЕД ДМСУ №-0298 від 19.09.2024 року вартість вилученого транспортного засобу становить 987 858,06 грн.

Таким чином гр. України ОСОБА_1 , вчинив дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів та способів що утруднюють виявлення товарів

В судовому засіданні захисник надала пояснення, згідно яких ОСОБА_1 не заперечує факту вчинення ним правопорушення наведеного у протоколі про порушення митних правил. Разом з тим, захисник просила при вирішенні питання щодо застосування стягнення за вчинення адміністративного правопорушення не застосовувати до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді конфіскації транспортного засобу. Наведену позицію сторона захисту обґрунтувала тим, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які засвідчують факт наявності у транспортному засобі спеціально виготовлених сховищ (тайників). Крім того, захисник просила врахувати співвідношення вартості виявлених товарів із вартістю автомобіля.

З цього приводу захисник надала суду письмові пояснення, які були підтримані адвокатом у судовому засіданні.

Представник митниці у судовому засіданні протокол підтримав.

Заслухавши доводи представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до положень ст. 4 Митного кодексу України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п.23).

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм Митного кодексу України, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24)

Митні правила - встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом та іншими законами України (п.28).

Товари - це будь-які рухомі речі, у т.ч. ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно ч. 1 ст. 483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Встановлено, що громадянин ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів та способів що утруднюють виявлення товарів, що доводиться дослідженим в ході розгляду справи нижченаведеними доказами:

-протоколом про порушення митних правил № 1071/20900/24 від 05.09.2024 року;

-копіями паспорта ОСОБА_1 , технічного паспорта на транспортний засіб, контрольного талону;

-інформаційним аркушем проходження митних формальностей із застосуванням скануючої системи;

-актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 05.09.2024;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких він переміщав виявлений товар для свого знайомого, який працює у Польщі, а також поясненнями захисника у судовому засіданні, згідно яких ОСОБА_1 не заперечує факту порушення митних правил;

-доповідною та службовими записками представників митниці щодо обставин виявлення ознак неправомірного переміщення товарів;

-фотоматеріалами долученими до протоколу про порушення митних правил;

-описом предметів у справі про ПМП від 05.09.2024;

-висновком експертизи від 19.09.2024 № -0298, згідно якого ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316», ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , станом на дату оцінки, становить 987858,06 грн;

-висновком експерта за результатами проведення інженерно-транспортної (автотехнічної) та трасологічної експертизи у справі про порушення митних правил від 23.10.2024 №3640-Е, згідно якого:

- у заводську конструкцію автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_4 , з ідентифікаційним (VIN) номером НОМЕР_5 , внесено конструктивні зміни, які полягали у переобладнанні з вантажного на пасажирський (ручним способом із застосуванням спеціалізованого обладнання), в результаті якого вантажний відсік автомобіля був розділений на 2 відокремлених об`єми різного призначення (пасажирський салон, багажний відсік) та 1 спеціальну порожнину із окремим доступом у просторі додатково встановленої перегородки;

- виявлена у вантажному відсіку автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_4 , спеціальна порожнина була утворена шляхом саморобного встановлення та закріплення каркасної конструкції за допомогою зварних з`єднань, а також встановлення додаткових перегородок саморобним способом за допомогою слюсарного інструменту та зварювального обладнання, що відкривало можливість доступу до спеціальної порожнини із вантажного відсіку.

Вищенаведені докази засвідчують факт переміщення товару через митний кордон, порядок проходження митних процедур, вказують на обставини виявлення факту переміщення через митний кордон України товару з приховування від митного контролю, є належними та допустимими.

В ході розгляду справи не встановлено даних, які ставлять під сумнів достовірність долучених до протоколу наведених вище доказів.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення, зокрема, є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів та способів що утруднюють виявлення товарів.

Переміщення товарів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон: з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка його вчинила характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України. У даному випадку встановлено, що саме громадянин ОСОБА_1 перевозив зазначений товар у наведений у протоколі спосіб та жодних належних доказів, які ставлять під сумнів цей факт, в ході розгляду справи не здобуто.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо відсутності у матеріалах справи доказів наявності у автомобілі тайників, виходжу з наступного.

Як наведено вище, диспозиція ч. 1 ст. 483 МКУ встановлює відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Як встановлено з наведеного вище висновку експерта за результатами проведення інженерно-транспортної (автотехнічної) та трасологічної експертизи у справі про порушення митних правил від 23.10.2024 №3640-Е, виявлена у вантажному відсіку автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_4 , спеціальна порожнина була утворена шляхом саморобного встановлення та закріплення каркасної конструкції за допомогою зварних з`єднань, а також встановлення додаткових перегородок саморобним способом за допомогою слюсарного інструменту та зварювального обладнання, що відкривало можливість доступу до спеціальної порожнини із вантажного відсіку.

Відповідно до п. 53 ст. 4 МКУ, спеціально виготовлене сховище (тайник) - сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

В ході розгляду справи встановлено, що саме у наведеній порожнині виявлено товар, який ОСОБА_1 переміщався через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Отже, вказане свідчить про те, що товар переміщався через митний кордон з використанням спеціально виготовлених у автомобілі сховищ.

З огляду на вищевказане, суд відхиляє твердження сторони захисту щодо відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів використання ОСОБА_1 спеціально виготовлених сховищ під час вчинення порушення митних правил.

У свою чергу, доводи сторони захисту щодо співвідношення вартості товарів та автомобіля, як підстави для звільнення від додаткового стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, судом також відхиляються, адже в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 умисно вчинив наведене вище адміністративне правопорушення, а отже він повинен був усвідомлювати наслідки своєї протиправної поведінки. Тим більше, у цій справі автомобіль був використаний ОСОБА_1 , як засіб для незаконного переміщення товарів через митний кордон, з попереднім внесенням змін до його конструктивних елементів.

Суд вважає, що здобуті та досліджені в ході розгляду у суді даної справи докази є достатніми для ухвалення законного та об`єктивного рішення та належної перевірки доводів учасників процесу, а також доказів у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (у даному випадку суть правопорушення наведена у протоколі представниками митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії представників митниці. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення (у даному випадку уповноважених представників митниці) була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення та стягнення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Зважаючи на суть правопорушення, його характер, санкцію, наведені положення можуть бути застосовані і у даній справі.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак вважає доведеним факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення.

Суд приходить до висновку про те, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні, тобто вина громадянина ОСОБА_1 у цій справі доведена поза розумним сумнівом.

Таким чином, аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України доведена належним чином.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Також, приймаю до уваги засади демократичного суспільства, базованого на верховенстві права (правовладді) (in democratic society quided by the rule of law). Зокрема, враховую те, що застосування стягнення повинно бути пропорційним, не порушуватиме справедливий баланс між загальними правилами декларування та правом власності особи, не суперечити положенням ст.1 Першого Протоколу, та забезпечити справедливий баланс між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи та має узгоджуватись з принципом верховенства права, а тому стягнення повинно бути пропорційним по відношенню до вчиненого та являти собою надмірного тягаря для особи, яка притягується до відповідальності.

З урахуванням наведених вище обставин, характеру вчиненого порушення, особи порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, ступеня його вини, способу вчинення правопорушення, мету призначення стягнення та співрозмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу у розмірі 50 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.

Вирішуючи питання застосування стягнення та виконання рішення суду, враховую також наступне.

Згідно ст. 465 МКУ, конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави. При цьому моторні транспортні засоби та несамохідні транспортні засоби, що буксируються ними, розглядаються як самостійні об`єкти конфіскації. Конфіскація може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України. Конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення.

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Стаття 527 МКУ встановлює, що у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов:

1) про проведення додаткової перевірки;

2) про накладення адміністративного стягнення;

3) про закриття провадження у справі.

У свою чергу, положення ст. 528 МКУ встановлюють, що справа про порушення митних правил розглядається суддею одноособово. У справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

У даному випадку конфіскований транспортний засіб підлягатиме подальшій передачі державі для вчинення відповідних дій в процесі виконання судового рішення.

Указом № 64/2022 Президента України від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому період воєнного стану у державі було продовжено.

На даний час в Україні оголошено воєнний стан, внаслідок безпідставної збройної агресії військ російської федерації на територію України. У цій ситуації держава створює механізми задля спрямування необхідних ресурсів на захист громадян та її мешканців задля перемоги над окупантами.

До Галицького районного суду м. Львова надійшов лист командування військової частини НОМЕР_6 щодо наявності потреб військовослужбовців даного підрозділу у транспортних засобах для використання під час несення служби і виконання завдань військової служби.

У цій ситуації, застосовуючи стягнення у виді конфіскації майна, суд вважає за доцільне з метою захисту інтересів громадян держави, підтримки Збройних Сил України та уникнення зайвого формалізму та бюрократичних процедур, при ухваленні рішення, вирішити питання про його виконання в частині конфіскації, шляхом передачі, після набрання постановою законної сили, транспортного засобу конкретному підрозділу ЗСУ військовій частині НОМЕР_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

Згідно ст. 519 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи. До витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що виплачуються експерту за виконання його обов`язків та за роботу, виконану за дорученням митного органу, виплати добових, компенсації на проїзд до митного органу і назад та наймання приміщення, а також кошти, одержані свідком на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для дачі пояснень.

Відповідно до ст. 520 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил.

Разом з тим, вирішуючи питання розподілу витрат за зберігання товарів на складі митниці, враховую наступне.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 15.06.2012 № 731, при розгляді справ про порушення митних правил орган, який розглядає справу, вирішує питання щодо відшкодування витрат та їх сум.

Виходячи з того, що судом ухвалено рішення про конфіскацію транспортного засобу для подальшої передачі її до відповідного підрозділу ЗСУ, приходжу до висновку, що судові витрати за зберігання товарів та транспортних засобів у цій справі стягненню з ОСОБА_1 не підлягають, адже таке рішення у цій частині відповідатиме засадам справедливості та положенням вищезазначених нормативних актів.

Разом з тим, з ОСОБА_1 підлягають стягненню в дохід держави 12495,12 гривень витрат на проведення у справі інженерно-транспортної та трасологічної експертизи.

Статтею ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі від 50 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 8452 гривні 20 копійок.

Вилучений, згідно протоколу №1071/20900/24 від 05.09.2024 року, товар (окрім автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_4 , з ідентифікаційним (VIN) номером НОМЕР_5 ) конфіскувати в дохід держави.

Вилучений згідно протоколу №1071/20900/24 від 05.09.2024 року автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_4 , з ідентифікаційним (VIN) номером НОМЕР_5 , разом з вилученим свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу передати до військової частини НОМЕР_6 (код ЄРПОУ НОМЕР_7 ).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 12495,12 гривень витрат на проведення у справі інженерно-транспортної та трасологічної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605,60 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень.

Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя В.В. Стрельбицький