ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2357/24 Справа № 243/6724/24 Суддя у 1-й інстанції - Хаустова Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

12.11.2024р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційног о суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2024р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн.

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн.

Постанову суду першої інстанції оскаржено ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі:

- вказує, що не був присутнім у судовому засіданні, його особиста участь у судовому в режимі відеоконференції не була забезпечена, подане ним клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції додано до справи, проте не було враховано судом;

- наголошує, що відбуваючи у щорічну відпустку, він був зупинений на блок-посту, та при перевірці його особистих речей було виявлено предмет схожий на гранату РГО із запалом, за що було складено протокол за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, проте він пояснив, що вказаний предмет є сувеніром, та не є бойовою гранатою, та він особисто її придбав на ринку в м. Слов`янськ Донецької області;

- наголошує, що експертиза виявленого при ньому предмету, схожого на гранату, не проводилась, слідчо-оперативна група на місце події не прибувала, пояснень від нього не відбирали, він не дивлячись підписував якісь документи, оскільки хвилювався, що не поїде у відпустку;

- вказує, що до матеріалів справи долучено накладну про отримання ним гранати, проте при відбутті у відпустку, він вказану гранату здавав у військовій частині;

- вважає, що судовий збір з нього стягнуто безпідставно у порушення вимог п.12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки він є військовослужбовцем;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-9 КУпАП.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином, судовий розгляд було призначено на 27.09.2024р. об 11:00год.

18.09.2024р. через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, проте 27.09.2024р. ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав клопотання про участь у судовому розгляді в режимі відеоконференції за його участю із Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, подане клопотання надійшло до суду після завершення робочого часу, тому було зареєстроване у Дніпровському апеляційному суді в м. Кривий Ріг 30.09.2024р., тобто надійшло із запізненням.

При цьому, судом апеляційної інстанції, з урахуванням вимог апеляційної скарги прийнято рішення про відкладення розгляду апеляційної скарги, для надання можливості ОСОБА_1 прийняти участь у судовому засіданні та надати свої пояснення.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції призначено на 10.10.2024р. о 09:15год., про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином, забезпечено участь у судовому засіданні ОСОБА_2 із Слов`янського міськрайоного суду Донецької області, проте у призначений день та час ОСОБА_2 до судового засідання не прибув.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції призначено на 12.11.2024р. о 10:00год., про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином, забезпечено участь у судовому засіданні ОСОБА_1 із Слов`янського міськрайоного суду Донецької області, проте у призначений день та час ОСОБА_1 до судового засідання не прибув, причину своєї неявки не повідомив.

12.11.2024р. через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 подав заяву про відкладення розгляду апеляційної скарги, подана заява надійшла до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг 13.11.2024р. о 10:01год. тобто знов із запізненням, тому не приймається до уваги у зв`язку із тим, що про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлявся завчасно.

Суд апеляційної інстанції не встановив перешкод для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 за його відсутності відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, оскільки вважає, що він маючи достатній час для подання відповідних клопотань чи заяв, та враховуючи доступ до системи «Електроний суд», яка між іншим, дозволяє прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції із особистих засобів зв`язку, належної процесуальної поведінки не дотримався.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 09.08.2024р. о 22:50год. в порушення вимог п.14 Розділу І, п.2 Розділу Х Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у ЗСУ, залишив розташування підрозділу та забув здати черговому гранату РГО з запалом УДЗ 1 штуку, на зберігання, перед відбуттям у відпустку, що в подальшому було виявлено на блокпосту поблизу АДРЕСА_2 , чим порушив правила поводження з предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-19 ч. 2 КУпАП.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суд першої інстанції поклав протокол про військове адміністративне правопорушення серія ДНК-2 № 4281 від 09.08.2024р., у якому викладені фактичні обставини справи, та інші матеріали справи, якими, є письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких зазначено що при відбутті у відпустку він не помітив серед інших речей бойову гранату РГО із запалом, копію військового квитка ОСОБА_1 , копію відпускного квитка, рапорт, фототаблицю із зображенням гранати, накладну на видачу гранати РГО, отриману ОСОБА_1 , розписку про прийняття на зберігання гранати РГО із запалом на зберігання, службову характеристику ОСОБА_1 , накази військової частини НОМЕР_1 .

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції встановив, що судом першої інстанції належним чином перевірено та встановлено склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , що підтверджено сукупністю досліджених та оцінених доказів, які на викликають сумніву у своїй достатності для прийняття відповідного рішення.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що виявлений при ньому бойовий припас граната РГО із запалом була сувеніром, а отриману ним бойову гранату він особисто здав перед відбуттям у відпустку до військової частини, оскільки відповідні дії могли бути підтверджені ОСОБА_1 відповідною довідкою з військової частини, та підтвердити його позицію захисту. Проте відповідних підтверджуючих документів ОСОБА_1 не було надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції при поданні апеляційної скарги.

На переконання суду апеляційної інстанції, зайнята ОСОБА_1 позиція є засобом захисту та уникнення від відповідальності, оскільки є сумнівним, що військові особи, які серед особистих речей ОСОБА_1 виявили гранату ГРО із запалом, здійснили складання протоколу про адміністративне правопорушення та збір матеріалів справи, не встановили, що граната є сувеніром, та не виявили цього при її огляді.

Первинні письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він визнав, що забув бойову гранату серед особистих речей та прямував у відпустку суперечать його іншим письмовим поясненням, в яких він наголосив, що граната є сувеніром, та суперечать матеріалам фотофіксації, долученим до справи, оскільки жодного напису «сувенір» на гранаті не вбачається (а.с. 10), а фотознімки відображають як бокову частину, так і нижню частину гранати, де за поясненнями ОСОБА_1 вказаний напис був розміщений.

Суд апеляційної інстанції вважає, що всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є непереконливими та є неспроможними, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення судом апеляційної інстанції не встановлені.

Щодо доводів апеляційної скарги про стягнення судового з нього судового збору судом першої інстанції у порушення вимог п.12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки він є військовослужбовцем, то вони не є слушними, оскільки відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. - залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя