ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/8456/23 Головуючий 1 інстанції: Барабанова В.В.
Провадження №33/818/1161/24 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі головуючого судді Люшні А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Сідько С.І. на постанову Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17 січня 2024 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду та встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що 09 листопада 2023 року о 13-03 годині ОСОБА_1 за адресою: Харківська область, Куп`янський район, с.Кіндрашівка, вул.Шкільна, буд.1, керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився з допомогою технічного засобу Drager на місці зупинки транспортного засобу під відеозапис патрульної Body Cam, тест №181, результат тесту - 0,22 проміле. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом блокування транспортного засобу. Діями ОСОБА_1 порушено вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Сідько С.І. просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження руху транспортного засобу ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 та факту керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем. Зазначила, щопрацівники поліції не мали законних підстав для зупинки транспортного засобу. Наголосила, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 права та обов`язки, передбаченні ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП; не залучали свідків під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння; не врахували технічні характеристики приладу «Drager Alcotest 6810», границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі та не провили повторно тест при результаті 0,22 проміле. Вказала, що ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння. Вважає, що вміст алкоголю у повітрі, який видихав ОСОБА_1 , не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року.Наданий відеозапис є недопустимим доказом, оскільки не містить відображення цілісної картини події і обстановки.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що ОСОБА_1 належним чиномпро час та місце судового засідання судом не повідомлявся, справу про адміністративне правопорушення розглянуто за його відсутності, 20 травня 2024 року уклав з адвокатом договір про надання правничої допомоги. Вказала, що 20 травня 2024 року надіслала на електронну адресу суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, а ознайомилася з ними лише 17 червня 2024 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (п.8 ч.1 ст.129 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Сідько С.І., будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, а тому апеляційний розгляд відбувся за їх відсутності.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №011854 від 09 листопада 2023 року; направлення на медичний огляд водія транспортного засобу; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; висновок газоаналізатора Drager Alcotest 6810 (тест №181 від 09.11.2023 року), згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 0,22 проміле; рапорт інспектора УПП в Харківській області Д.Лікай; копію постанови серії БАД №609716 від 09 листопада 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.; дані відеозапису з місця події від 09 листопада 2023 року.

Доводи захисника ОСОБА_2 про відсутність доказів на підтвердження руху транспортного засобу ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 та факту керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, є необґрунтованими.

Відповідно до даних відеозапису з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факту керування ним вказаним автомобілем. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які заперечення щодо факту керування. Також з рапорту інспектора УПП в Харківській області Д.Лікай вбачається, що 09 листопада 2023 року о 13-03 год. за адресою: Харківська область, Куп`янський район, с.Кіндрашівка, вул.Шкільна, буд.1 було зупинено автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується сукупністю доказів, які є у матеріалах справи.

Свідчення захисника про зворотне розцінюються як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_2 на те, що працівники поліції не мали законних підстав для зупинки транспортного засобу, не приймаються до уваги, оскільки ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими під час дії воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64 від 24 лютого 2022 року, згідно якого можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п.п.2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З матеріалів справи, зокрема з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння вбачається,що поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей, млява мова.

Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в алкогольному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.

Отже, доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння носять суб`єктивний характер.

Посилання в апеляційній скарзі на нероз`яснення працівниками поліції прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, суперечать даним вищенаведеного протоколу, в якому ОСОБА_1 було роз`яснено зазначені права, що підтверджується її особистим підписом, а також відсуністю заперечень з цього приводу у поясненнях (а.с.1).

Апеляційний суд зазначає, що виходячи з приписів ч.2 ст.266 КУпАП, залучення свідків не є обов`язковим, якщо під час проведення огляду особи поліцейський застосовує технічний засіб відеозапису.

Доводи захисника ОСОБА_2 про те, що вміст алкоголю у повітрі, який видихав ОСОБА_1 , не перевищував гранично допустиму норму, передбачену Конвенцією про дорожній рух від 08.11.1968 року, є безпідставними.

Так, у ст.8 Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові відповідно національному законодавству не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Конвенція про дорожній рух не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів конвенції, настає алкогольне сп`яніння.

До того ж, вказана Конвенція не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, який видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові більше 0,2 проміле алкоголю в крові згідно п.7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо непроведення працівниками поліції повторного тесту на алкоголь ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає наступне.

Враховуючи, що ОСОБА_1 погодився з результатами проведеного поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, про що свідчить його підпис у акті огляду, у поліцейського були відсутні підстави для проведення повторного тестування (а.с.4).

Твердження захисника ОСОБА_2 про недопустимість наданого відеозапису, в якості доказу, через те, що він не містить цілісної картини події і обстановки, є необґрунтованими.

Зазначений відеозапис наданий відповідними посадовими особами та долучений до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказу, що є обов`язковим відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Змоменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по теперішній час, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо незаконності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Наведене вище свідчить, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху України та притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Сідько С.І. - задовольнити.

Поновити захиснику Сідько С.І. строк на апеляційне оскарження постанови Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Сідько С.І. залишити без задоволення, а постанову Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня