БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2519/24
Провадження № 3/497/1114/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2024 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Мунтянової В.Р.,

особи, відносно якої складено протокол - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калчева, Болградського району, Одеської області, громадянина України, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працює, заробляє на життя займаючись перевезенням людей (таксі), не є особою з інвалідністю, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 15.10.2024 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 185-10 ч. 2, 204-1 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно двох протоколів про адміністративні правопорушення, складених 11.10.2024 року старшим інспектором прикордонної служби групи адміністративно-юрисдикційної діяльності лейтенантом ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 вбачається, що:

- «11.10.2024 року о 00:00 годині прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з офіцерами Прикордонного оперативно-розшукового відділу на напрямку с. Кубей (Україна) - с. Копчак (Республіка Молдова) в районі прикордонного знаку 0751/06 на відстані 1000 м до державного кордону було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2108 в якому виявлено трьох громадян України ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та викривача правопорушення, які незаконно поза пунктом пропуску намагалися перетнути кордон з України в Республіку Молдова. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про Державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.204-1 ч.2 КУпАП».

- «11.10.2024 року о 00:00 годині «Прикордонний патруль» спільно з офіцерами Прикордонного оперативно-розшукового відділу на напрямку с. Кубей (Україна) - с. Копчак (Республіка Молдова) в районі прикордонного знаку 0751/06 на відстані 1000 м до державного кордону було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2108 в якому виявлено трьох громадян України ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та викривача правопорушення, які незаконно поза пунктом пропуску намагалися перетнути кордон з України в Республіку Молдова, та водій ОСОБА_1 вдався до втечі, не виконуючи законної вимоги прикодонного наряду «Стій! Прикордрнний наряд!», було здійснено чотири попереджувальних постріли з ПМ вгору. Своїми діями гр. ОСОБА_4 порушив вимоги п.12 ст.20 ЗУ «Про Державну службу України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.185-10 ч.1 КУпАП».

В судовому засіданні 07.11.2024 року особа, відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заперечував свою причетність до будь-яких правопорушень. Пояснив, що володіє автомобілем ВАЗ 2108, на якому здійснює на прохання місцевих мешканців с.Калчева перевезення пасажирів по району: в лікарню, у справах до м.Болград, на ринок до м.Болград, тобто простими словами інколи «таксує».

11.10.2024 року йому зателефонував знайомий ОСОБА_5 , та попросив у вечері цього дня відвести його брата ОСОБА_6 в с.Кубей до тітки, який назад повертатися не буде.

Цього дня, вже ввечері, після 18:00 йому зателефонував особисто ОСОБА_6 , та попросив забрати його з товаришем з центра села Кальчева біля 18:30 години.

Дійсно в центрі села Кальчева Болградського району с.Кальчева він забрав ОСОБА_6 та ще одного не відомого йому чоловіка, який навіть не представився, та виїхали з села.

В дорозі як виїхали з Кальчева , цей невідомий йому чоловік хотів дати 3.5 тисячі доларів США, що б він, ОСОБА_1 комусь передав, на що він категорично відмовився, та навіть не торкнувся їх, сказавши щоб з ним розрахувались за поїздку - 500 гривень.

Вже на автодорозі між селами Кальчево та Кубей , позаду свого автомобіля, він ОСОБА_1 побачив інший транспортний засіб, який «моргав фарами», а тому він взяв в бік в праву сторону та зупинився. Лише встиг відкрити двері, як підбігли люди стали його силою витягувати з автомобіля, не зважаючи на те, що він був пристебнутий ременем безпеки, він навіть не розгледів скільки було людей, але не менше трьох. Ці люди витягли його силою з машини, та заламали руки назад, на голову натягли його ж куртку, та стали бити руками і ногами по всьому тілу, щось викрикуючи і погрожуючи, стверджуючи, що б він, ОСОБА_1 в чомусь зізнався.

Потім заштовхнули його, ОСОБА_1 в його ж машину, та відвезли в невідомому напрямку, оскільки куртка була натягнута йому на голову, він нічого не бачив.

Приїхавши на не знайоме йому місце біля посадки, його ОСОБА_1 та ОСОБА_6 стали фотографувати, іншого чоловіка вже не було поряд. Після приїзду працівників поліції, на їх запитання, що він ОСОБА_1 тут робить, надав такі ж пояснення. Однак, його знову заштовхнули в його автомобіль та відвезли на територію прикордонного загону. Як він потім вже на території частини зрозумів, це були розвідники, які знову його били дуже сильно, вимагали у нього розказати скільки людей і за які гроші куди він перевозив, на що він пояснював, що возить інколи людей, місцевих мешканців на їх прохання до м.Болград та по району, тобто таксує, заробляє на життя. Ніяких доларів США він не брав і таких коштів в руках не тримав.

Наступного дня його возили в ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у прикордонників запитали, навіщо вони його привезли до них та ще й у такому побитому стані. Черговий РТЦК його відразу сфотографував, сказавши, що вони не бажають нести за це відповідальності, викликали швидку, яка надала медичну допомогу, нагодували його, заповнили якісь папери та повернули прикордонникам.

Після цього його, ОСОБА_1 знову забрали в прикордонний загін, де склали якісь документи, наказали все підписати, при цьому він прочитати не міг, оскільки не мав окулярів. Попередили, що якщо він, ОСОБА_1 буде комусь скаржитися, то закінчить дуже погано, оскільки їм відомо де він і сім`я проживають, погрожували розправою, якщо хоч щось комусь повідомить.

Били його і на трасі під час зупинки, били біля посадки де фотографували, били в прикордонному загоні, удари наносили по всьому тілу і голові, був весь в крові, все обличчя було в синцях, боліло все тіло і в середині також, ледь тримався на ногах.

Хвилюючись за сім`ю, він навіть не став добиратися до дому, а пішов до сестри, яка проживає в м.Болград у військовому містечку. Вже в понеділок 14.11.2024 року сестра ОСОБА_11 умовила його звернутися до Боградської ЦРЛ за допомогою, де йому було здійснено рентген обстеження, лікар травматолог оглянув, діагностував перелам двох ребер зліва, призначив лікування, та вони з сестрою повернулися до неї в квартиру. Ще декілька днів знаходився у сестри, вона йому допомагала, доглядала, піднімала з ліжка, оскільки самостійно він не міг навіть встати, давала ліки за призначенням лікаря. Коли трохи полегшало він повернувся до дому. Нікому нічого не розповідав про ці події, оскільки дуже хвилюється за свою сім`ю.

Просив не притягувати його до відповідальності, оскільки він ні в чому не винен, повернути йому автомобіль, що б він міг потроху заробляти на життя.

На підтвердження своїх пояснень, ОСОБА_12 надав:

- оригінал медичної картки Болградської ЦРЛ, де зафіксовано візит до лікаря травматолога 14.10.2024 року, проведення рентген дослідження, та лікарем встановлено «Перелом ІХ-ХІ ребер слева, травма 11.10.2024. Ушиб левой половины грудной клетки». Призначено лікування.

-фотокартки зі своїм зображення обличчя та тіла.

В судовому засіданні 14.11.2024 року, за клопотанням особи, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, судом допитано двох свідків: ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_1 є її рідним братом. ІНФОРМАЦІЯ_5 в неділю в першій половині дня він прийшов до неї до дому за адресою: АДРЕСА_2 (це був її день народження).

Вона дуже злякалася, оскільки брат виглядав дуже страшно, був весь побитий, в синцях, обличчя було в корові, тіло також було в синцях, гематомах, він не міг стояти на ногах. На її запитання, що трапилося, сказав лише що біля с. Червоноармійське (нині Кубей), невідомі люди витягли з машини та побили, потім натягнули куртку на голову та на його ж машині возили в різні місця де продовжували побиття, намагаючись від нього отримати якісь зізнання.

На ранок 14.10.2024 року, вона вмовила брати звернутися до Болградської ЦРЛ, оскільки розуміла, що без лікаря вона йому не допоможе. В лікарні брату зробили рентген обстеження, виявили зламаних два ребра, лікар-травматолог призначив лікування, та вони повернулися до неї до дому. Після лікарні повернулися до неї до дому, де вона ще декілька днів доглядала за братом оскільки були сильні головні болі, боліло в ребрах: перев`язувала його, давала ліки, допомагала йому підніматися з ліжка та лягати, оскільки він самостійно не міг, давала ліки за призначенням.

Свідок ОСОБА_13 , мешканець с.Кальчева, колишній військовослужбовець, є інвалідом 2 групи після отриманих поранень, пояснив, що ОСОБА_1 є його товаришем, який за характером дуже добрий, ніколи нікому ніякого супротиву не чинив, а тим паче військовим, яких він дуже поважає, і наразі під час військової агресії росії по мірі можливості допомагає їм.

11.10.2024 року в день вони зустрічалися в АДРЕСА_1 , розмовляли, та ОСОБА_1 повідомив, що ввечері має завести ОСОБА_6 в с.Кубей .

12.10.2024 року він, свідок разом сестрою ОСОБА_1 - ОСОБА_11 під`їхали до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки стало відомо, що ОСОБА_1 затримали військові, хоча в РТЦК повідомили, що його там не має.

Вони тривалий час сиділи в машині, а потім побачили як під`їхав автомобіль прикордонної служби білого кольору L-200, з якого витягли ОСОБА_1 , який мав досить страшний вигляд, не міг стояти на ногах, був побитий, його завели в ІНФОРМАЦІЯ_2, їм не дозволили поспілкуватися. Потім приїжджала швидка та надавала ОСОБА_1 медичну допомогу, про що йому повідомили працівники РТЦК.

14.11.2024 року він зустрів ОСОБА_1 в Болградській ЦРЛ, обличчя якого було все синє, вуха були також сині та опухлі, він робив рентген дослідження, де мали можливість поспілкуватися. ОСОБА_1 не дуже хотів розказувати про події, що трапилося, але він, свідок для себе деякі обставини з`ясував, що коли ОСОБА_1 віз ОСОБА_6 та його товариша в с.Кубей, його автомобіль зупинили та їх побили.

На даний час, йому свідку вже відомо, що вказані дії відносно ОСОБА_1 були вчинені прикордонниками, які мають нести відповідальність за побиття людини. ОСОБА_1 ніяких заяв до правоохоронних органів не подавав, так як хвилюється за свою сім`ю, вважає себе маленькою людиною, якого слухати ніхто не буде.

Вивчивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи про адміністративне правопорушення, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 ч.1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.ст.251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч.1 ст. 256 КУпАП).

Диспозиція частини 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинені групою осіб (формальний склад).

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про Державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно ст.12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Частина 2 ст.185-10 КУпАП - злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду ... вчинена групою осіб.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

На підставі задекларованого принципу, що міститься в ст.7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд не уповноважений перебирати цей обов`язок на себе.

Згідно з протоколів про адміністративні правопорушення ПдРУ №001492Е та ПдРУ №001491Е від 11.10.2024 року, слідує, що «11.10.2024 року о 00:00 годині «Прикордонний патруль» спільно з офіцерами Прикордонного оперативно-розшукового відділу на напрямку с. Кубей (Україна) - с. Копчак (Республіка Молдова) в районі прикордонного знаку 0751/06 на відстані 1000 м до державного кордону було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2108 в якому виявлено трьох громадян України ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та викривача правопорушення, які незаконно поза пунктом пропуску намагалися перетнути кордон з України в Республіку Молдова, та водій ОСОБА_1 вдався до втечі, не виконуючи законної вимоги прикордонного наряду «Стій! Прикордрнний наряд!», було здійснено чотири попереджувальних постріли з ПМ вгору. Своїми діями гр. ОСОБА_4 порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про Державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.204-1 ч.2 КУпАП» та вимоги п.12 ст.20 ЗУ «Про Державну службу України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.185-10 ч.1 КУпАП».

У протоколах про адміністративні правопорушення, що розглядаються судом, не зазначено яким чином було встановлено, що ОСОБА_1 намагався незаконно, поза пунктами пропуску через державний кордон, перетнути державний кордон з України до Молдови.

Водночас, суд зауважує на тому, що ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування прикордонного наряду «Прикордонний патруль» відділу прикордонної служби, маршруту руху порушника та лінію державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушень у вигляді перетину чи спроби незаконного перетину кордону, не виконання законної вимоги прикордонного наряду, чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на склади правопорушення у діях ОСОБА_1 на спробу незаконного перетину кордону і не виконання законної вимоги прикордонного наряду в такий спосіб, яке ставиться йому у провину, суду не надано.

Так, до кожного з протоколів додано ідентичні документи:

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 11.10.2024 року, які як стверджує останній були написані прикордонником, однак він їх не зміг навіть прочитати, оскільки має вади з зором, а окуляри були відсутні;

- заявки на sms-повідомлення за номером телефону НОМЕР_3 ;

- заяви про розгляд справи у його відсутність, та визнання винуватості;

-пам`ятки про процесуальні обов`язки;

- рапорти старшого прикордонного наряду «прикордонний контроль» старшого лейтенанта ОСОБА_19 , з якого слідує, що «о 19 год. 30 хв. 11 жовтня 2024 р. під час несення служби в прикордонному наряді «прикордонний патруль» на відстані 1000 метрів до кордону в районі п/зн №0751/06, на напрямку Кубей (Україна) - Копчак (РМ), зупинено автомобіль марки ВА32109 р/н НОМЕР_4 в якому слідували 2 особи, що знаходились в прикордонній смузі без військово-облікових документів, без відповідного дозволу на перебування в прикордонній смузі і мали намір здійснити незаконний перетин Державного кордону України поза встановлених пунктів пропуску. Під час затримання водій автомобіля намагався вдатись до втечі, у зв`язку з чим мною було здійснено 4 попереджувальні постріли вгору зі штатної зброї пістолета Макарова.

Дані осіб: - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець с. Калчева, Белградського району, Одеської області (водій).

- ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець с. Калчева, Белградського району, Одеської області.

Своїми діями вищевказані особи вчинила адміністративне правопорушення відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП ч. 1 ст. 202 КУпАП, а також гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за що передбачена ст. 185-10 КУпАП.

По даному факту виявлення адміністративного правопорушення мною було здійснено доповідь старшому зміни прикордонних нарядів лейтенанту ОСОБА_23 .

Даних осіб було доставлено до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою з`ясування обставин спроби незаконного перетину Державного кордону України і відпрацювання матеріалів адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України» та ч. 1 ст. 202 КУпАП «Порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду». А також, відпрацювання матеріалів адміністративного правопорушення за ст. 185-10 КУпАП «Злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону» відносно гр. ОСОБА_1 »;

-рапорт старшого зміни прикордонних нарядів лейтенанта ОСОБА_25 , про те, що ним було перевірено справи про адміністративні правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.204-1 КУпАП, ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Жодних доказів на підтвердження спроби ОСОБА_1 на незаконний перетин кордону суду та не виконання законної вимоги прикордонного наряду - не надано.

Таким чином, доказова база, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, ґрунтується лише на письмових поясненнях самого ОСОБА_1 та старшого прикордонного наряду «»прикордонний патруль» ОСОБА_19 про обставини вчинення ОСОБА_1 протиправних дій.

Не надано суду пояснення інших осіб, яких ОСОБА_1 віз в своєму автомобілі ОСОБА_6 та особи без будь-яких даних.

Одного лише протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту старшого прикордонного наряду «прикордонний патруль» за відсутності інших доказів явно не достатньо для висновку про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Згідно п. 8 Положення про прикордонний режим від 27.07.98 року N 1147 дозволений в`їзд у контрольований прикордонний район громадянина України, який має при собі документи, що посвідчують особу і такі дії не є порушенням закону та не свідчать про умисел у подальшому незаконно перетнути державний кордон.

Суд звертає увагу на те, що сам по собі протокол у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).

Також нагадуємо, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке. Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення. Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання, правопорушення, не є незначними, тому такі адміністративні провадження слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст.6 Конвенції.

Одночасно, практика ЄСПЛ щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації ст.6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

ЄСПЛ у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення має розцінюватися як кримінальне і розглядатися за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення має розглядатися як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у численних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та в інших.

Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом (особою), який склав дані протоколи не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.2 ст. 204-1 та ст.185-10 ч.1 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушень, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

А відтак, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16а).

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), згідно яких "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом".

Наявну в матеріалах справи заяву ОСОБА_1 про визнання винуватості, суд до уваги не приймає, з огляду на заперечення останнього в добровільності її написання.

Згідно усталеної судової практики Верховного Суду визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо та всієї доказової бази у сукупності.

Водночас регламентований ст. 62 Конституції України та закріплений у ст. 17 КПК принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Якщо обвинувачений посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення. Показання обвинуваченого підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Показання обвинуваченого є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду (ч. 2 ст. 94 КПК) (постанова Верховного Суду від 9 грудня 2021 року в справі № 487/4245/18). Водночас показання обвинуваченого мають отримати правову оцінку за правилами ст. 94 КПК.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складів правопорушення, передбачених ч.2 ст. 204-1 КУпАП та ч.1 ст.185-10 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у порушенні правил перетину державного кордону України та вчинення злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби України, в судовому засіданні встановлено не було.

У відповідності до вимог ст. 7 ч.1 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

А відтак, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.204-1 ч.2 та за ст.185-10 ч.1 КУпАП підлягає закриттю, оскільки положеннями ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст. 40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.221, 247 ч.1 п.1. п.7, 254, 256, 266, 280, 283-289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень в його діях.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. ?

Повний текст судового рішення складено і проголошено 18.11.2024 року о 09:00 годині.

?

Суддя: С.В.Кодінцева