ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/91/24 Номер провадження 33/814/733/24Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Категорія: частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

з секретарем судового засідання Філоненко О.В.,

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Волкова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП,

стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, 01 січня 2024 року о 12-42 год в м. Полтава, вул. Балтійська, буд. 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки, у встановленому законом порядку, за допомогою Alcotest Drager 6820, прилад ARHK-0033, принтер ARMA-0094, тест № 1184, результат позитивний - 0,41 ‰, чим порушив пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Із постановою судді не погодився ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року скасувати та постановити у цій справі нове рішення, яким провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у його діях.

В апеляційній скарзі зазначено про численні порушення з боку працівників поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду на стан сп`яніння.

Зазначає, що докази, які надані працівниками поліції є недопустимими.

Вказує, що судом першої інстанції було порушено його права.

Також, просить поновити строк на апеляційне оскарження, який було порушено з поважних причин.

В подальшому, 27 червня 2024 року, захисником ОСОБА_1 - адвокатом Волковим Д.В., було подано доповнення до апеляційної скарги, в яких останній зазначав, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані крайньої необхідності. Вказував, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було роз`яснено права.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Волков Д.В. апеляційну скаргу з доповненнями підтримали та просили її задовольнити.

ОСОБА_1 пояснив, що він на передодні випив келих шампанського але вважає, що не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви суду

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року.

У поданому клопотанні скаржник просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, оскільки справа була розглянута за його відсутності, а оскаржувану постанову він отримав 22 квітня 2024 року.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і його слід поновити.

Щодо оскарженої постанови

Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

У статті 280 КУпАП зазначено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У пункті 2.9 а ПДР України вказано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пункту 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі -спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У пункті 7 розділу ІІ Інструкції зазначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю в крові.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом та зазначив, що пояснення надасть в суді.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону були виконані в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи: протоколом серії ААД № 628757 від 01 січня 2024 року, роздруківкою чеку Alcotest Drager 6820, прилад ARHK-0033, принтер ARMA-0094, тест № 1184, результат позитивний - 0,41 ‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відеозаписом, матеріалами справи в їх сукупності.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Посилання на порушення під час складення протоколу та проведення огляду на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження, як в матеріалах справи, так і в доводах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з даних відеозапису вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 було те, що останній не пристебнутий ременем безпеки.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння спростовуються матеріалами справи в їх сукупності.

Так, дійсно після складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 01 січня 2024 року о 14-25 год ОСОБА_1 , за власною ініціативою, звернувся до КП «Полтавський центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. Результати даного дослідження встановили відсутність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 .

Апеляційний суд зазначає, що вищевказана медична довідка не може братись судом до уваги, адже отримана із порушенням порядку проведення обстеження на стан сп`яніння.

Відповідно до пункту 9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З вищевказаного вбачається, що нормами чинного законодавства встановлені часові межі та певний порядок доставлення водіїв транспортних засобів поліцейськими до медичного закладу, якому надається право на проведення огляду на стан сп`яніння.

Довідка КП «Полтавський центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» від 01 січня 2024 року отримана з порушенням Інструкції, а тому не може братись судом до уваги.

Крім того, Полтавський апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820» погодився та від проведення повторного огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, що підтверджується актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому останні вказав «з результатами згоден».

Твердження апелянта про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення у суді першої інстанції допущено порушення права на захист ОСОБА_1 , на переконання суду апеляційної інстанції, є такими, що не ґрунтуються на наявних матеріалах у справі.

У відповідності до приписів частини 1 статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Згідно з частиною 3 статті 271 КУпАП, якщо особа є суб`єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, у розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь адвокат, який призначений центром із надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечує участь захисника у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції з заявами про призначення йому захисника через центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, однак до даних заяв не надав доказів на підтвердження того, що він є суб`єктом права на безоплатну правову допомогу (а.с.21-22, а.с.50-52).

Законом України «Про безоплатну правову допомогу» не передбачено призначення судом захисника по справах про адміністративні правопорушення, крім випадків затримання чи адміністративного арешту.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості самостійного звернення для отримання правничої допомоги до місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Доводи ОСОБА_1 про можливу упередженість судді суду першої інстанції під час розгляду справи, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими зважаючи на наступне.

Питання відводу судді, яке було заявлено скаржником, вирішено судом першої інстанції у постанові від 20 березня 2024 року. Всі доводи заявлені скаржником були перевірені та на них надані вичерпні відповіді.

Матеріали справи не містять доказів упередженого ставлення судді суду першої інстанції до скаржника.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, у зв`язку з чим у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду дана позиція викладена у рішенні «Пуллар проти Сполученого Королівства». При цьому, стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного, що зазначено у рішенні по справі «Ветштайн проти Швейцарії».

Разом з тим, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості рішення «Кастільо Альгар проти Іспанії».

Також доводи ОСОБА_1 про упередженість судді суду першої інстанції, оскільки процесуальні документи були підготовлені іншою особою не знайшли свого підтвердження, так автором всіх заяв, скарг, заперечень виступає особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та підписані ним.

Твердження скаржника, що судом першої інстанції надано перевагу показанням працівників поліції над іншими доказами спростовуються матеріалами справи, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається даного факту, як і не встановлено доказів того, що працівник поліції був допитаний судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, в судовому засіданні не надано, а в доповненнях до апеляційної скарги не наведено доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані крайньої необхідності. Зокрема, доказів того що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_1 , чи факту звернення останньої до лікарні, у зв`язку з погіршенням самопочуття, чи факту неможливості виклику швидкої допомоги не надано, у зв`язку з чим доводи захисника суд вважає неспроможними.

Так як і не знайшли свого підтвердження доводи скаржника про нероз`ясненим прав ОСОБА_1 , оскільки дана обставина спростовується відеозаписом доданим до справи та підписом ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Висновок суду

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль