Справа № 215/6084/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Камбул М.О. розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який не притягався протягом року до адміністративної відповідальності, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

10.09.2024 о 23:32 год. в м. Кривому Розі, Тернівському районі, по вул. Г.Маріуполя,, біля буд. №45, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 520, днз НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, підвищена жвавість, рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі КП КБПЛНД ДОР відмовився. Правопорушення зафіксоване на нагрудний відеореєстратор 475114, 475141, відеореєстратор Ксіомі. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Тому враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, вважаю, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з огляду на вказане, суддя визнає причини неявки особи в судове засідання неповажними, тому справа розглядається за наявними матеріалами.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 736377 від 11.09.2024 (а.с. 2), акт огляду на стан алкоголького сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 8), висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1986 від 11.09.2024 (а.с. 6), рапорт працівника поліції (а.с. 7), запис відеофіксації скоєння правопорушення (а.с. 10), довідку згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 9), приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до Глави 21 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 ( із змінами, внесеними з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід урахувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП на стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З переглянутого судом відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 керує транспортним засобом BMW 520, днз НОМЕР_1 , та на вимогу працівників поліції зупиняється. Після зупинки ТЗ, працівники поліції повідомили, що раніше відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, та всупереч даної заборони останній продовжив керування ТЗ. В подальшому йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки ТЗ та в медичному закладі, оскільки в нього вбачалися ознаки алкогольного сп`яніння.

Так, з відеозапису вбачається дотримання поліцейським п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванні під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, так як на місці події було встановлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, підвищена жвавість, рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя.

Також з переглянутого відеозапису судом встановлено, що на пропозицію пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгеру ОСОБА_1 одразу відмовився та вказав, що буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що в ході розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово повідомляв, що дійсно перебуває в стані алкогольного сп`яніння та не заперечував того факту, що дійсно після відсторонення його від керування ТЗ продовжив рух для того щоб дібратися додому.

Як вбачається з переглянутого судом відеозапису, прибувши до медичного закладу, ОСОБА_1 заявив вимогу, щоб лікар медичного закладу викликав інший екіпаж патрульної поліції для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки даному екіпажу він не довіряє, а в разі відмови в його вимозі він відмовиться проходити огляд.

В подальшому, з переглянутого відеозапису вбачається, що лікар відмовив у вимозі ОСОБА_1 , на що останній повідомив, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В даному випадку суд вважає необхідним зазначити, що законодавством не передбачено пред`являня будь-яких вимог лікарям медичного закладу в якому особа проходить огляд на стан сп`яніння, за яких вона згодна пройти огляд. Крім того, вимога про виклик іншого патруля не узгоджується з діючим законодавством.

Дослідивши докази, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 в скоєні даного правопорушення та про необхідність накладення на нього стягнення у межах санкцій ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно довідки встановлено, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а.с.-9, тому він підлягає адміністративній відповідальності, як водій, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, та який відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку, що також передбачено нормами ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, якою встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде складати 605,60 грн. із розрахунку (3028 *0,2).

Керуючись ст.ст. 40-1, 279, 280, 283, 308 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності наклавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн. на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, одержувач коштів (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

У разі несплати штрафу в добровільному порядку, не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови, штраф стягується у порядку примусового виконання в подвійному розмірі, а також стягуються витрати на облік правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

СУДДЯ: