Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4612/24 Головуючий у 1-й інст. Дідоренко А. Е.
Номер провадження №33/4805/1069/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Бакуменка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Бакуменка Сергія Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 21 червня 2024 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21 червня 2024 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні 01.05.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 01 травня 2024 року о 01 год 08 хв, у м. Житомирі по вул. Жуйка, 28, керувала т.з. BMW Х3 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився в медичному закладі. Результат огляду позитивний, що підтверджується медичним висновком № 284. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9. а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Бакуменко С.В. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що за кермом автомобіля перебував друг дитинства ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , а вона була в якості пасажира. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що працівники патрульної поліції знаходилися в складі спільного патруля, та виконували покладені на них обов`язки на комендантському маршруті патрулювання під час оформленні матеріалів відносно ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 не ознайомлювали із повідомленням, не отримувала останнього, не оголошено зміст ст.ст. 59, 63 Конституції України. Також не ознайомлено з правами та обов`язками передбаченими ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП. Не відсторонено від керування транспортним засобом та тимчасово не затримано транспортний засіб шляхом блокування.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника адвоката Бакуменка С.В., дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (ПДР), є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статтей 283, 284 КУпАП.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 745709 від 08.05.2024, згідно якого водій ОСОБА_1 01 травня 2024 року о 01 год 08 хв, у м. Житомирі по вул. Жуйка, 28, керувала т.з. BMW Х3 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується медичним висновком № 284 від 01.05.2024. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога, чим порушила п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (а.с. 1);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2);

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №284 від 01.05.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 6);

повідомленням про запрошення до підрозділу поліції (а.с. 5);

відеозаписом події адміністративного правопорушення (а.с. 6).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що за кермом автомобіля перебував друг дитинства на ім`я ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 була в якості пасажира, не заслуговують до уваги, оскільки на відеореєстратор службового автомобіля зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу, а на нагрудну камеру працівника поліції, зафіксовано, що за кермом авто знаходиться саме ОСОБА_1 , остання не заперечувала цього факту на відеозаписі.

Зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» і була обумовлена вимогами ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», п. 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573.

Тобто, поліцейськими зупинено транспортний засіб на підставі вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» за порушення комендантської години, оскільки відповідно до протоколу та досліджених доказів (відеозаписів), ОСОБА_1 , керувала автомобілем о 01 год. 08 хв. 01.05.2024, тобто під час дії комендантської години.

Працівник поліції запитав «куди направляєтесь в комендантську годину», на що ОСОБА_1 відповіла «додому, їздили на заправку за кавою, потрібно хлопця додому завезти». В салоні автомобіля крім ОСОБА_1 , знаходився хлопець на ім`я ОСОБА_2 , останній неодноразово повідомляв (на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі), що він не є водієм, а за кермом перебувала його знайома. Крім того, відеозапис періоду руху транспортного засобу до його зупинки та відкриття дверей є безперервним, а тому доводи апеляційної скарги в частині відсутності доказів керування транспортним засобом є необґрунтованими. Будь-яких заперечень щодо дій працівників поліції відносно її зупинки, як і керування нею транспортним засобом ОСОБА_1 не виказувала.

Наведені норми свідчать про наявність правових підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу, який здійснює рух в комендантську годину.

З урахуванням наведеного подальші дії працівників поліції вчинені у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Покликання захисника, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що працівники патрульної поліції знаходилися в складі спільного патруля, та виконували покладені на них обов`язки на комендантському маршруті патрулювання під час оформленні матеріалів відносно ОСОБА_1 , спростовуються матеріалами справи, зокрема, рапортом поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції О.Сердюк, відповідно до якого, під час несення служби в складі екіпажу «Граніт 205» ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) 01.05.2024 близько 01 год.08 хв. у м. Житомирі по вул. Жуйка, 28, зупинено за порушення комендантської години транспортний засіб BMW Х3 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Не заслуговують на увагу апеляційні доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не ознайомлено із повідомленням, не вручено його та не оголошено зміст ст.ст. 59, 63 Конституції України, оскільки працівник поліції ознайомив ОСОБА_1 зі змістом повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції, що їй необхідно з`явитися 08.05.2024 о 18:00 за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 96, №13 до ОСОБА_4 , але отримувати його ОСОБА_1 відмовилася категорично (а.с. 3).

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не ознайомлено з її правами та обов`язками передбаченими ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП є безпідставними, спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом.

Так, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Аналогічні вимоги закріплені у розділі ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395.

Як вбачається з відеозапису, поліцейський взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції О.Сердюк 08.05.2024 о 17-56 телефонує ОСОБА_1 та з`ясовує чи остання прийде до відділку поліції щодо адміністративного правопорушення, яке мало місце 01.05.2024. ОСОБА_1 повідомляє, що її не буде. Працівник поліції починає роз`яснювати її права, передбачені ст. 268 КУпАП та Конституцією України, але ОСОБА_1 відповідає, що вона взагалі не чує працівника поліції, поганий зв`язок. Хоча щодо подальшого спілкування працівник поліції з ОСОБА_1 , остання на зв`язок не скаржилася і вільно спілкувалася.

Протокол серії ААД № 745709 від 08.05.2024 містить відмітку, що ОСОБА_1 не з`явилася, а тому протокол про адміністративне правопорушення складений після виготовлення медичного висновку, то вказаний процесуальний документ було складено 08.05.2024, в межах встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення, що зафіксована на відеозаписах з нагрудної камери поліцейського. Тобто, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, ОСОБА_1 повідомлено про явку до підрозділу патрульної поліції та складання протоколу в разі позитивного результату тесту на стан алкогольного сп`яніння, а тому остання не скористалася наданим їй правом з власної ініціативи.

Доводи щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не вливають на суть вчиненого правопорушення та його кваліфікацію. Затримання та вилучення транспортного засобу в даному випадку не передбачено законом.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції, яким надана вірна оцінка, не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу та який не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Надане суду апеляційної інстанції клопотання про врахування при розгляді справи життєвих та інших обставин особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки положення ч. 2 ст. 33 КУпАП щодо врахування при накладенні стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, застосовуються у всіх випадках, крім накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Накладене судом стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною і закон в даному випадку не передбачає процесуальної можливості пом`якшити призначене адміністративне стягнення.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бакуменка Сергія Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21 червня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь