Справа № 954/1347/24
Номер провадження 3/954/384/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року суддя Нововоронцовського районного суду Херсонської області Гончаренко О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від СПД №1 ВП №1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджану, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Нововоронцовського районного суду Херсонської області надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 повідомив, що останній є громадянином ОСОБА_2 та не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, оскільки має посвідчення водія видане йому в Республіці Азербайджан, яке відповідно Віденської конвенції про дорожній рух є чинним на території України. В той день у нього при собі не було посвідчення водія, оскільки він забув його дома в Республіці Азербайджан. Зараз він його має при собі. Оскільки ОСОБА_3 не є суб`єктом адміністративної відповідальності по ч.5 ст. 126 КУпАП то просить адміністративне провадження закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також повідомив суду, що ОСОБА_4 не відомо про притягнення його до відповідальності 24.01.2024 по ч.2 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав позицію захисника.

У судовому засіданні досліджено посвідчення водія ОСОБА_1 від 26.08.2022 року № BD803521, паспорт громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_5 серія та номер НОМЕР_1 від 03.03.2017 року, посвідка на постійне місце проживання в Україні ОСОБА_5 від 29.03.2019 року номер 016.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено та не заперечується учасниками факт того, що ОСОБА_6 13 вересня 2024 року о 17 год. 56 хв. на а/д Т04-03 Мар`янське-Берислав 14 км керував транспортним засобом Mercedes-Benz Vario 814 D, номерний знак НОМЕР_2 , без відповідних документів на право керування, а саме посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи право керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинене повторно протягом року, постанова ЕНА - 1304175 від 24.01.2024.

Він же, 14 вересня 2024 року о 13 год. 53 хв. на а/д Т04-03 Мар`янське-Берислав 14 км керував транспортним засобом Mercedes-Benz Vario 814 D, номерний знак НОМЕР_2 , без відповідних документів на право керування, а саме посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи право керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинене повторно протягом року, постановою ЕНА 1304175 від 24.01.2024 ОСОБА_6 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачентх ч. 5 ст. 126 КУпАП - повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні данного правопорушення доводиться рапортами працівників поліції СПД №1 ВП №1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області; відеозаписами факту вчинення адміністративного правопорушення та довідками НП від 13.09.2024, 14.09.2024, згідно якої ОСОБА_1 24.01.2024 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст. 126 КУпАП, відповідальність настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Таким чином, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність не вбачається.

Тому з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень, суддя вважає за необхідне до ОСОБА_1 застосувати стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Щодо посилання захисника на наявне посвідчення водія у ОСОБА_5 , яке видане йому в Республіці Азербайджан і яке відповідно Віденської конвенції про дорожній рух є чинним на території України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 41 Конвенції про дорожній рух (Відень, 8 листопада 1968 року) кожен водій автомобіля повинен мати посвідчення водія; b) Договірні сторони зобов`язані забезпечити, щоб посвідчення водія видавалися тільки після перевірки компетентними органами наявності у водія необхідних знань і навичок; особи, уповноважені проводити цю перевірку, повинні мати належну кваліфікацію; зміст та порядок проведення як теоретичних, так і практичних іспитів регламентуються національним законодавством; у національному законодавстві повинні бути передбачені вимоги для отримання посвідчення водія. Жодне положення цієї Конвенції не повинно тлумачитися як таке, що забороняє Договірним сторонам або їх територіальним підрозділам вимагати наявності посвідчень водія на право керування іншими механічними транспортними засобами та велосипедами з підвісними двигунами. Договірні сторони визнають: а) i) будь-яке національне посвідчення водія, що відповідає приписам додатка 6 до цієї Конвенції; ii) будь-яке міжнародне посвідчення водія, що відповідає приписам додатка 7 до цієї Конвенції, за умови, що воно пред`являється разом з відповідним національним посвідченням водія, дійсним на своїй території для керування транспортним засобом, відповідним категорії або категоріям транспортних засобів, на керування якими видано за умови, що зазначені посвідчення є дійсними та що вони видані іншою Договірною Стороною або одним з її територіальних підрозділів або об`єднанням, уповноваженим на те цією Договірною Стороною; b) посвідчення водія, видані однією Договірною стороною, повинні визнаватись на території іншої Договірної сторони до моменту, з якого ця територія стає звичайним місцем проживання власника посвідчення. Положення цієї статті не зобов`язують Договірні Сторони: а) визнавати дійсними національні посвідчення, видані на території іншої Договірної Сторони особам, які мали на їх території звичайне місце проживання в момент видачі цього посвідчення водія або які перенесли своє звичайне місце проживання на їх територію після видачі цього посвідчення; b) визнавати дійсність національних посвідчень водія, виданих водіям, звичайне місце проживання яких у момент видачі посвідчень знаходилося не на території, де були видані посвідчення, або які перенесли своє місце проживання після видачі посвідчень на іншу територію.

Згідно із п. 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінета Міністрів Українивід 8 травня 1993 р. № 340 посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів. У разі наявності в посвідченні водія іноземної держави двох або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний та практичний іспити складаються за вищою категорією із зазначених у такому посвідченні водія.

Оскільки ОСОБА_3 отримав посвідку на постійне місце проживання в Україні ще 29.03.2019, то протягом 60 днів повинен був обміняти посвідчення водія іноземної держави після проходження медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів.

Отже, посвідчення водія ОСОБА_1 від 26.08.2022 року № НОМЕР_3 на сьогодні не є дійсним на території України, тому він є суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як особа, яка керувала транспортним засобом без відповідних документів на право керування.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн. Тому вказана сума судового збору підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 33, 40, ч.5 ст. 126, ст. ст. 280, 283-284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф сплатити за наступними реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у Херсон обл/Херсон обл/21081300; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37959517; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0021001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривні (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок), сплативши за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106; призначення платежу - судовий збір.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення, а у разі оскарження постанови перебіг строку давності виконання постанови зупиняється до розгляду скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.

Суддя О. В. Гончаренко