Провадження № 3/175/8421/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Заборський В.О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , старшого солдата, маючого статус УБД, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №982661 від 17.08.2024, водій ОСОБА_1 17.08.2024 о 17-20 год., керуючи транспортним засобом «Nissan» Primera, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в м.Краматорську на вул.Дружби,10, не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, та гучномовця, чим допустив порушення п.2.4 та 8.9б ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.122-2 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшла до суду 29.10.2024, її розгляд було призначено на 13.11.2024, про що останній був повідомлений належним чином, однак до суду не з`явився.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Неруш О.В. в суді зазначив, що ОСОБА_1 свою вину не визнає і заявив клопотання про закриття провадження у справі з огляду на те, що у протоколі органом поліції не зазначено, за якою саме частиною статті 122-2 КУпАП кваліфіковані дії ОСОБА_1 та складено вищезазначений протокол; у матеріалах справи відсутні об`єктивні докази на підтвердження законності вимог про зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ; об`єктивних доказів подання сигналів про зупинку за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору матеріали справи не містять; доказів використання гучномовця при подані вимоги саме до автомобіля ОСОБА_1 зупинитися у конкретному визначеному місці до справи не долучено.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на наступне.

Адміністративним правопорушенням, відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.11 КУпАП).

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Згідно ст.ст. 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен ОСОБА_1 у його вчиненні та чи підлягає він адміністративній відповідальності, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Пунктом 8.9 б Правил дорожнього руху передбачена вимога про зупинку транспортного засобу, яка подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Норма статті 122-2 КУпАП містить дві частини правопорушень, які передбачають адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу (ч. 1 ст. 122-2 КУпАП), а також адміністративну відповідальність за невиконання вимог уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу (ч. 2 ст. 122-2 КУпАП).

Проте, як слідує із складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №982661 від 17.08.2024, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП без зазначення частини цієї статті, яка передбачає його відповідальність за дане правопорушення.

Згідно статті 221 КУпАП до компетенції районних судів належить лише розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а частиною першою статті 229 КУпАП передбачено підвідомчість розгляду справ про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 122-2 КУпАП органам автомобільного транспорту та електротранспорту.

Оскільки органом поліції у вину ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №982661 від 17.08.2024 року поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-2 КУпАП, яка містить дві частини з різною підвідомчістю розгляду справ за цією нормою закону про адміністративну відповідальність, без зазначення частини (першої чи другої) цієї статті, а тому в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення за статтею 122-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Надточій проти України», рішення у справі «Гурепка проти України» справи про адміністративні правопорушення в силу суворості санкції можуть бути прирівняні до кримінальних. Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації» Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено органом поліції за статтею 122-2 КУпАП, яка містить дві частини з різною підвідомчістю розгляду справ за цією нормою закону про адміністративну відповідальність, без зазначення частини (першої чи другої) цієї статті, а тому в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення за статтею 122-2 КУпАП, перекваліфікація якого чи самостійне редагування вищевказаного протоколу судом не допускається, а тому із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 122-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 9, 10, 34, 35, 122-2, 245, 247, 268, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя В. О. Заборський