Справа № 509/6141/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року смт. Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка на постійне місце проживання № НОМЕР_1 , видана 08.01.2019 Органом 5101, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 108156 від 15.10.2024 року о 12 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила відносно своєї доньки ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто дії психологічного характеру, а саме ображала нецензурною лайкою, погрожувала розправою внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічного здоров`я. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 відповідно до постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.10.2023 у справі № 509/6059/23 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп., стягнуто судовий збір в дохід держави.

ОСОБА_1 при розгляді справи пояснила, що 15.10.2024 прийшовши за адресою, зазначеною в протоколі, намагалась зайти до будинку, кричала на свою малолітню доньку ОСОБА_3 , вимагала, щоб дівчинка дивилась за своєю молодшою сестрою ОСОБА_4 , ображала потерпілу нецензурною лексикою, висловила їй погрозу завдання фізичних ушкоджень, якщо остання не впустить до будинку, агресивно реагувала на слова ОСОБА_3 про те, що остання не хоче бачити матір та прохання більше не приходити.

Представником ОСОБА_5 , законного представника потерпілої ОСОБА_2 , адвокатом ОСОБА_6 було подано клопотання про долучення до матеріалів письмових доказів, відеозаписів, допиту свідка ОСОБА_7 , просила визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пояснив, що 15.10.2024 йому подзвонила племінниця ОСОБА_3 та повідомила, що батька немає вдома, а до будинку прийшла ОСОБА_8 (так остання називає матір) та виламує ворота, кричить, що якщо не впустять її спалить будинок, після чого останній приїхав з адвокатом на місце та здійснив виклик поліції на спецлінію «102». Коли Мері відкрила хвіртку ОСОБА_1 почала кричати на Мері, вимагаючи впустити її до будинку та показати їй ОСОБА_4 , знаючи, що батька ОСОБА_5 немає вдома, образила Мері нецензурною лексикою, поводила себе агресивно, після чого вжила якісь пігулки.

Судом встановлено, що згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2023 у справі № 521/18624/23, яке набрало законної сили 16.12.2023, дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було відібрано від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав.

Даючи оцінку поясненням ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_7 , дослідженим матеріалам справи та відеозаписам, суд приходить до переконання, що в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки вона вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , яка згідно Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_2 від 16.10.2024 після протиправних дій матері 15.10.2024 відчуває страх та потерпає від систематичних нападів агресії та погроз на її адресу з боку матері ОСОБА_1 , в тому числі про вбивство дитини.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, даючи оцінку поясненням ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_7 , дослідженим матеріалам справи та відеозаписам, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка повторно протягом року притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до переконання, що в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки вона вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , її вина підтверджується зібраними по справі матеріалами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, терміновим заборонним приписом стосовно кривдника, показаннями свідка, відеозаписами, письмовими доказами, її особистими поясненнями, наданими в суді.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті .

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

При вирішенні питання про призначення покарання судом береться до уваги характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, неодноразове притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (справа № 521/16474/23, справа № 509/6013/23, справа № 509/6059/23, справа № 509/5778/23), при цьому суд враховує непрацевлаштованість особи, відсутність доходів та неефективність призначення стягнення у виді штрафу, у зв`язку з чим вважаю за доцільне призначити адміністративне стягнення у виді 40 (сорок) годин громадських робіт у межах санкції ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки це є достатньою мірою відповідальності з метою її виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Отже, з ОСОБА_1 потрібно стягнути судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп., сплата якого передбачена п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 173-2 ч.2, 283-285 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір"

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є. М. Панасенко