ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2024 Справа №607/15146/24 Провадження №3/607/6585/2024

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту Патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаю-

чого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

непрацюючого

за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №163050 від 03.07.2024 року вбачається, що 01.07.2024 року о 22 год 44 хв. неповнолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 житель АДРЕСА_1 , здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме повідомив про факт домашнього насильства, якого насправді не було.

Крім цього, із протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №163049 від 03.07.2024 року вбачається, що 03.07.2024 о 10:00 год. було встановлено, що гр. ОСОБА_1 ухилявся від виконання батьківських обов`язків, щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 01.07.2024 о 13:00 год. покинув місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , чим порушив закон України «Про охорону дитинства». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Беручи до уваги те, що у провадженні судді знаходяться дві справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП вважаю, що відповідно до вимог ст. 36 КУпАП вони мають бути об`єднанні в одне провадження та їм слід присвоїти єдиний номер №607/15146/24 (3/607/6585/2024).

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав та пояснив, що він належним чином виконує свої батьківські обов`язки, однак його син є важким підлітком і не звертає уваги на жодні зауваження. Ним вживаються усі необхідні міри щоб змінити поведінку сина, однак усі методи виховання нажаль не дають позитивних результатів. Додав, що з приводу виховання сина звертався до психолога, а також у відповідну службу органів поліції. Н даний час ним вживаються усі заходи спрямовані на зміну поведінки сина.

Свідок ОСОБА_3 , яка є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 , як батько, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, однак син є важким підлітком і батьком вживаються усі заходи спрямовані на зміну його поведінки.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ч. 3 ст. 184 КУпАП, тобто вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, за що відповідальність несуть батьки.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини».

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вищезазначеного, жодних об`єктивних, беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 184 КУпАП матеріали справи не містять.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, оскільки суду не надано об`єктивних (неупереджених) доказів, з яких вбачалося б, що 01.07.2024 о 22 год. 44 хв. та 03.07.2024 о 10:00 год. ОСОБА_1 за адресом: АДРЕСА_1 ухилявся від передбачених ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 150 Сімейного кодексу України, батьківських обов`язків щодо належного виховання та догляду неповнолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній здійснив неправдивий виклик поліції, а також покинув місце проживання у зв`язку із чим провадження в даній справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 184, 247, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення №607/15146/24 (провадження №3/607/6585/2024) та №607/15152/24 (провадження №3/607/6589/2024) в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №607/15146/24 (провадження №3/607/6585/2024).

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

CуддяВ. Л. Дзюбич