Справа № 504/3383/23
Номер провадження 3/504/16/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Володимирівка Роменського району Сумської області, громадянина України, пенсіонера, інваліда ІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 02.04.2022р. органом 5149, ІПН НОМЕР_2 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2023р. поліцейським СРПП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Колойденко М.М. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №321339, згідно якого 01.08.2023р. о 00:37 год. за адресою: Одеська область Одеський район смт.Доброслав вул.Центральна, 29, ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Rogle» н/з НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотесту «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав при цьому пояснив, що він взагалі не вживає алкогольні напої. Дійсно у зазначений день та час він під час дії комендантської години керував автомобілем «Nissan Rogle» н/з НОМЕР_3 , а саме разом із дружиною ОСОБА_2 направлявся із с.Кордон до себе додому, оскільки його дружина ОСОБА_2 забула мобільний телефон, під час чого був зупинений співробітниками поліції. Поліцейський повідомив, що вони порушили комендантську годину, на що він вибачився, пояснив, що в нього зламалася автівка і доки він її ремонтував пройшов час. До його будинку залишалося 150 м. Поліцейський попросив вийти з автомобілю та відкрити багажник, однак він повідомив, що в нього болять ноги та нехай це зробить дружина. Поліцейський ОСОБА_3 почав йому грубити. Коли він все ж таки вийшов з автомобілю, поліцейський висловив підозру, що він перебуває в стані сп`яніння. Він попросив, щоб його відвезли в Доброславську лікарню та райвідділ, однак поліцейські відповіли, що Доброславська лікарня не має відповідного сертифікату на проведення освідчення, а їхати до райвідділу немає потреби. Він відмовився продувати «Драгер» вночі, оскільки зі слів йому відомо, що він може показати невірну інформацію. Вже після складання адміністративного протоколу він погодився продути «Драгер», однак поліцейські йому відмовили, бо вже склали матеріали. Поки поліцейські складали протокол, в автомобілі сів акумулятор. Він просив дати можливість доїхати додому, однак коли поліцейський сів за кермо його автомобілю, транспортний засіб не заводився. Транспортний засіб також могли передати його дружині, яка мала при собі посвідчення водія, однак не зробили цього. Поліцейські не надали йому допомоги у переміщенні його транспортного засобу додому, він просидів до 5 годин ранку в автомобілі, потім пішов додому, а через деякий час поїхав до лікарні м.Одеси по вул.Воробйова, щоб самостійно пройти освідчення, однак йому відмовили, оскільки в нього не було направлення. Він написав декілька скарг до прокуратури, однак у відповідь отримав формальні відписки. Вважає, що наслідки перенесеного ним інсульту, поліцейські розцінили як ознаки алкогольного сп`яніння.

Представник ОСОБА_1 -адвокат Козлов Д.С. надав письмові заперечення на протокол, в яких просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. При цьому вказав, що ОСОБА_1 , було зупинено за порушення комендантської години, але в подальшому за суб`єктивною думкою поліцейського без наявних ознак сп`яніння та при наявності двозначного трактування відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , що викликала сумніви у її дійсності, відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер» було проведено з порушенням чинного законодавства, працівниками поліції не було роз`яснено порядок застосування спеціального технічного засобу, не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, також ОСОБА_1 не бачив самого процесу діставання пристрою з валізки та розпакування мундштуку для проходження тесту. З відео не можливо встановити початок розмови поліцейського з водієм та його дружиною та встановити момент зупинки та її дійсну причину. На відео не зафіксоване подальше проханння ОСОБА_1 (на проходження огляду з використанням приладу «Драгер», залишення працівниками поліції родини ОСОБА_4 з непрацюючим автомобілем вночі в комендантську годину без надання будь-якої допомоги.

В подальшому, в судове засідання, призначене на 24.06.2024р. ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, надавши клопотання про перенесення судового засідання, у зв`язку з виїздом за кордон, разом із тим суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання, оскільки всі особи по справі допитані, докази надані, а подальше зволікання із розглядом справи негативно відображається на строках її розгляду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 (дружина ОСОБА_1 ) надала покази, які є аналогічними тим, що надав ОСОБА_1 .

Також в судовому засіданні поліцейський СРПП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Колойденко М.М. (особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення) пояснив, що точної дати не пам`ятає, під час патрулювання в екіпажі разом з поліцейським ОСОБА_5 на території в смт.Доброслав Одеського району Одеської області, вночі, їм назустріч рухався автомобіль «Nissan Rogle» н/з НОМЕР_3 , який вони зупинили для встановлення обставин порушення правил комендантської години у воєнний час. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , який почав сперечатися та казати, що йому їхати додому зовсім неподалеку. Під час розмови із ОСОБА_1 , від нього відчувався запах алкоголю. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотесту «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився, став телефонувати синові, консультувався. ОСОБА_1 вимагав, щоб його доставили до райвідділу, але підстав для цього не було. Дружина ОСОБА_1 , яка була разом із ним, також мала явні ознаки алкогольного сп`яніння, тому під час вирішення питання щодо відсторонення від керування, він не пропонував їй сісти за кермо. В свою чергу він запропонував свою допомогу, що він сяде за кермо транспортного засобу та доставить його до будинку, однак автомобіль не заводився. Після складання та підписання протоколу, ОСОБА_1 , раптово погодився продути «Драгер», однак адміністративні матеріали вже були складені, процедура завершена, тому продувати «Драгер» йому не надали. Автомобіль ОСОБА_1 відштовхнули з проїзної частини. Вважає, що вони із поліцейським ОСОБА_5 поводилися чемно, а ОСОБА_1 вів себе зухвало та провокував сварку.

В судовому засіданні поліцейський СРПП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Бабаєв С., надав покази, які повністю узгоджуються з показаннями поліцейського ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №123162 від 01.08.2023р.;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи та дослідженим в судовому засіданні, яким підтверджено факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 чітко відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку за допомогою алкотесту «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі;

Так, частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. 2, 3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Суд надає критичну оцінку поясненням ОСОБА_1 про те, що наслідки перенесеного ним інсульту, поліцейські розцінили як ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки при дослідженні відеозапису події, оцінюючи зовнішній вигляд та поведінку ОСОБА_1 , суд вважає, що, у стороннього спостерігача дійсно могли виникнути об`єктивні підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння.

Згідно п.п. 6, 7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Факт керування автомобілем ОСОБА_1 не оспорювався в судовому засіданні, а отже твердження його представника про те, що відеозапис події не містить відображення моменту та причини зупинки автомобіля є недоречним.

Як вбачається з відеозапису, на пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_1 дійсно відмовився. Відмова була висловлена ним чітко та беззаперечно, що вбачається з відеозапису.

Твердження адвоката Козлова Д.С. про те, що працівниками поліції не було роз`яснено порядок застосування спеціального технічного засобу, не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, суд розцінює критично, оскільки ОСОБА_1 категорично відмовився від продуття приладу «Драгер», не бажав нічого слухати з даного приводу та взагалі не вимагав надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення саме п.2.5 ПДР (відмова від проходження огляду), тобто те, що на пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння за процедурою та порядком, визначеним законом останній відмовився, що знайшло своє об`єктивне підтвердження в судовому засіданні.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він все ж таки погодився пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» після складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення є недоречними, оскільки ним самим та допитаними в судовому засіданні поліцейськими було підтверджено, що вказане бажання було висловлено вже після завершення усієї адміністративної процедури (складання та підписання протоколу).

Суд також звертає увагу на те, що дійсно з відеозапису вбачається, що співробітники поліції чемно та коректній формі спілкувалися із ОСОБА_1 , в той час коли він на пропозиції співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння неодноразово на підвищених тонах наголошував на тому, що є поважною особою та цього робити не збирається.

Відповідно до ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Доводи ОСОБА_1 , висловлені ним під час судового розгляду, на думку суду, є способом його захисту, обумовленим прагненням уникнути відповідальності. Будь-яких доказів на спростування фактів, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надав.

Решта доводів та заперечень висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно п.1.10 «Правил дорожнього руху» України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З довідки ТСЦ №5147 від 17.08.2023р., вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на керування транспортними засобами НОМЕР_4 від 04.10.2022р., отже суддя вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Разом з тим, відповідно до п.9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджено копією посвідчення № НОМЕР_5 від 01.03.2018р., він повинен бути звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 27, 30, 33-35, 40-1, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. Накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору відповідно до п.9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан