26 червня 2024 року Єдиний унікальний № 501/2532/24 Провадження № 3/501/989/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2024 року м. Чорноморськ

Суддя Іллічівського міського суду Одеської області Тордія Е.Н.,

розглянувши адміністративний матеріал № 501/2532/24 (3/501/989/23), який надійшов з ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомо, громадянки України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутий до відповідальності за ч.1 ст. 51

Кодексу України про адміністративні правопорушення

постпановою Іллічівського міського суду Одеської області 23 травня 2024 року

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, роз`яснені права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 63 Конституції України, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин правопорушення.

З протоколом про адміністративні правопорушення складеного 04 червня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 04 червня 2024 року о 19:00 годині перебуваючи в магазині «Копійка» по вул. Паркова, 14, в місті Чорноморську здійснив крадіжку алкоголю - коньяку «Шабо», на суму 300 грн.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позиція учасника судового процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав частково, зазначивши, що з пляшкою алкоголю з магазину не вийшов, його затримали працівники охорони на виході, їм же і повернув пляшку, прохав це врахувати при винесені рішення.

Суддя, заслухавши првопоршника , вивчивши матеріали справи дійшов до наступного висновку.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Згідно ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Диспозиція ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню,

Аналізуючи диспозицію вказаної статті, можна зробити висновок, що відповідальність настає за вчинення закінченого дрібного викрадення чужого майна.

Крадіжка (таємне викрадення чужого майна) вважається закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і отримала реальну можливість розпоряджатись чи користуватись ним.

Згідно з позицією судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, зазначеної в ухвалі від 24 жовтня 2013 року у справі №5-40кс13, нормативне визначення закінченого і незакінченого злочину в поєднанні з фактичними обставинами справи дають підстави дійти висновку про те, що дії особи, яка перебувала в торговому залі і заволоділа товаром, доступ до якого був вільний, подолала (пройшла) з ним касову зону, умисно не оплатила вартість товару і відразу після цього була затримана працівниками охорони торгового закладу, не утворюють закінченої крадіжки чужого майна, а мають розцінюватись як замах на крадіжку і кваліфікуватися за частиною другою статті 15 та відповідною частиною статті 185 Кримінального кодексу України , оскільки така особа не мала реальної можливості розпорядитися товаром на свій розсуд.

Дрібна крадіжка, відповідальність за яку встановлена статтею 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та кримінально каране таємне викрадення майна, відповідальність за яке передбачено статтею 185 Кримінального кодексу України, різняться між собою лише таким елементом об`єктивної сторони, як розмір викраденого майна.

Як вбачається з матеріалів долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: заяви представника магазину «Копійка» ОСОБА_2 про вчинення правопорушення ОСОБА_1 04 червня 2024 року намагався викрасти з магазину пляшку коньяку, вартістю 300.00 грн.

Тобто, з урахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 вчинив саме замах на дрібне викрадення чужого майна.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить понять стадій правопорушення готування, замаху, що є цілком виправданим з огляду на меншу суспільну небезпеку адміністративного правопорушення в порівнянні з кримінально караним діянням.

Відсутність адміністративної відповідальності за скоєння замаху на дрібне таємне викрадення чужого майна виключає відповідальність ОСОБА_1 за скоєні ним дії, у зв`язку з чим справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті (дрібне викрадення чужого майна), за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню дрібне викрадення чужого майна, слід закрити на підставі п.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому суд вважає, що даний висновок суду повністю узгоджується із практикою судів апеляційної інстанції, зокрема постанови: Апеляційного суду Донецької області від 01 червня 2018 року (справа №234/6007/18); Донецького апеляційного суду від 24 червня 2019 року (справа №242/2339/19); Миколаївського апеляційного суду від 28 липня 2021 року ( справа 489/3070/21); Дніпровського апеляційного суді 01 листопада 2022 року (справа 932/3477/22); Житомирського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року (справа 290/284/23).

Висновок суду .

Таким чином, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, дійшов висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 51Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 51, ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Іллічівський міський суд Одеської області.

Суддя