ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1554/24 Справа № 188/521/24 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю захисника Сєдих Ю.М., апеляційну скаргу захисника Сєдих Ю.М. на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із постановою суду першої інстанції, 23.02.2024 року о 22 години 05 хвилин водій ОСОБА_1 в смт. Петропавлівка по вул. Миру керував автомобілем ВАЗ 211540, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова). ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП

В апеляційній скарзі захисник Сєдих Ю.М. просить оскаржувану постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Вважає, що судом передчасно зроблено висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, оскільки матеріали справи не доводять наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що працівниками поліції було порушено процедуру направлення та проведення огляду останнього на стан сп`яніння, оскільки неможливо встановити, який саме огляд був йому запропонований.

Одночасно вказує, що наявними матеріалами не підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем, зокрема з наявного відеозапису не вбачається, що його було зупинено працівниками поліції.

Зазначає, що ОСОБА_2 в порушення ст. 266 КУпАП не було відсторонено від керування автомобілем та в нього не було вилучено посвідчення водія.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши захисника Сєдих Ю.М., який апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що співробітниками поліції з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова, - було запропоновано останньому пройти відповідний огляд на місці та у найближчому закладі охорони здоров`я, на що останній категорично відмовився. Факт відмови відповідно до вимог ст. 266 КУпАП зафіксовано на боді-камеру поліцейського.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд. Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку із вищенаведеним.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не є доведеним, спростовуються змістом наявного у справі відеозапису, згідно із яким працівники поліції на патрульному автомобілі під`їжджають до автомобіля ВАЗ 211540, д.н.з. НОМЕР_1 , що у цей час запаркувався біля узбіччя. Водій вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 вимикає ліхтарі зовнішнього освітлення автомобіля, відчиняє двері, підіймається з сидіння водія, виходить назустріч працівникам поліції та починає діалог із ними.

Крім того, матеріали справи містять постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №306392 від 23 лютого 2024 року (а.с. 5), яка також підтверджує факт керування останнім транспортним засобом 23 лютого 2024 року о 22-15 годині по смт. Петропавлівка по вул. Миру керував автомобілем ВАЗ 211540, д.н.з. НОМЕР_1 .

Апеляційні доводи щодо неможливості врахування як доказу рапорту поліцейського суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки за правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами.

З наведеного вбачається, що використання як доказів відомостей, викладених у іншому документі - рапорті працівника поліції, закону не суперечить. Разом із тим, до їх оцінки належить підходити з обережністю, оскільки вказані документи фактично виходять від сторони обвинувачення і мають суб`єктивний характер, а відтак не можуть бути єдиним доказами відповідних обставин, за відсутності їх іншого об`єктивного підтвердження.

У даному провадженні суд першої інстанції грунтовно врахував відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , зважаючи на те, що вони узгоджуються із відомостями, отриманими з інших досліджених доказів, що мають об`єктивний характер, зокрема із відеозапису події.

Апеляційні доводи захисника про те, що фактично ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом та в нього не було вилучено посвідчення водія, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки вказані обставини не стосуються підстав притягнення останнього до адміністративної відповідальності і не спростовують їх наявності.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця