Провадження № 3/127/5026/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., дослідивши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 173 та 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

08.06.2024 о 02:20 год. по вул. К. Коріатовичів, 134-а в м. Вінниці ОСОБА_1 висловлювався лайкою, порушив громадський порядок і спокій громадян. Крім того, відмовився виконати законну вимогу поліцейського щодо припинення правопорушення дрібного хуліганства.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушень не визнав та суду пояснив, що він був у стані алкогольного сп`яніння і поліцейські почали його шарпати. Тому він почав до них лаятись і штовхатись з ними.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту статті 173 КпАП випливає, що дрібне хуліганство полягає в нецензурній лайці в громадських місцях, в образливому чіплянні до громадян та в інших подібних діях, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Згідно з визначенням, що міститься у статті 1 Закону України «Про особливості забезпечення громадського порядку та громадської безпеки у зв`язку з підготовкою та проведенням футбольних матчів» громадський порядок сукупність суспільних відносин, що забезпечують нормальні умови життєдіяльності людини, діяльності підприємств, установ і організацій під час підготовки та проведення футбольних матчів шляхом встановлення, дотримання і реалізації правових та етичних норм.

Інше визначення громадського порядку було надано в пункті 1.6 Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС від 11.11.2010 за № 550, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.12.2010 за № 1219/18514. Зокрема, відповідно до визначення, наданого у зазначеному документі, громадський порядок система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі. Слід зауважити, що зазначене Положення втратило чинність на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2017 за № 650, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.08.2017 за № 1041/30909. Однак, незважаючи на те, що зазначений документ оперує поняттям громадського порядку, його нормативне визначення надано не було. Будь-якого іншого нормативного закріплення (визначення) поняття громадського порядку, ніж наведено вище, чинне законодавство України не містить.

Слід зауважити, що поняття громадського місця розкрите (дано його визначення) у статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», з якого слідує, що громадське місце частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

У судовому засіданні суд встановив, що хуліганські дії ОСОБА_1 полягали у лайці в громадському місці. ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначених обставин не заперечував, однак зауважив, що саме поліцейські його спровокували на таку лайку. Суд при цьому зауважує, що наведені вище приписи не містять застережень щодо можливості здійснення лайки в громадському місці за умови вчинення будь-якого посягання щодо особи. При цьому суд зауважує, що подія мала місце о 02:20 год., тобто в період дії обмежень, запроваджених комендантською годиною. Також суд зауважує, що ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння й у зв`язку з цим не стримався.

З огляду на викладене, суд вважає, що діяння ОСОБА_1 за цим фактом охоплюються складом правопорушення, передбаченого статтею 173 КпАП, за ознаками дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях.

Вирішуючи питання щодо наявності в діянні ОСОБА_1 ознак злісної непокори законній вимозі поліцейського, суд враховує таке.

З диспозиції статті 185 КпАП випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» дано роз`яснення, згідно з якими злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

У судовому засіданні встановлено, що 08.06.2024 о 02:20 год. ОСОБА_1 не відреагував на законну вимогу працівника поліції припинити адміністративне правопорушення, а саме дрібне хуліганство. ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначену обставину підтвердив, однак зауважив, що саме поліцейські спровокували його на лайку. Наведені твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вже оцінив вище.

Тому, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що діяння ОСОБА_1 також охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КпАП, за ознаками злісної непокори законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Вирішуючи питання щодо адміністративного стягнення, яке необхідно застосувати до ОСОБА_1 з метою попередження вчинення ним нових правопорушень у майбутньому, суд враховує таке. З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що ОСОБА_1 раніше був неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності. Однак статтею 24 КпАП визначено види адміністративних стягнень, статтею 33 КпАП загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, а пунктом 1 частини першої статті 284 КпАП що адміністративне стягнення накладається виключно постановою. Отже, наявність у матеріалах справи відповідних довідок та витягів «Армор» суд не може розцінити в якості доказів, оскільки підтвердженням факту ознак повторності може бути лише процесуальний документ (зокрема, належним чином завірена копія постанови). Крім того, положення, яким регламентоване використання бази даних «Армор», не зареєстроване в Міністерстві юстиції України. Тому суд вважає, що належними доказами факт неодноразово притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підтверджений не був. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_1 у вчиненому не розкаявся та не засудив свою поведінку, підтвердив факт вчинення правопорушень у стані алкогольного сп`яніння. Тому з метою попередження вчинення ним нових правопорушень суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідно до приписів частини другої статті 36 КпАП, тобто в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме громадські роботи.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 173, 185, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 173 та 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до приписів частини другої статі 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: