ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Соботника В.Й., розглянувши апеляційну скаргу - ОСОБА_1 в режимі відеоконференції, подану на постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19.06.2024р., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19.06.2024р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605, ,60 грн.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14 червня 2024 року о 19 годині 00 хвилин, у складі групи осіб, вчинив спробу незаконного перетину державного кордону із України в Румунію поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон України на напрямку 836 прикордонного знаку, ділянка відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », територія Глибоцької об`єднаної територіальної громади, та був затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» під час руху в сторону кордону на відстані 3000 метрів до лінії державного кордону, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.

На вказане рішення районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19.06.2024р., а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

ЄУНСС: 715/2010/24 Головуюча в І інстанції: Цуренко В.А.

НП: 33/822/472/24 Головуючий в апеляційній ін-ції : Потоцький В.П.

Категорія: ч.2 ст.204-1 КУпАП

Вважає, що районним судом було неправильно досліджено та оцінено обставини справи, оскільки в його діях відсутня суб`єктивна та об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Стверджує, що його зупинили працівники ДПС України у с. Слобідка, що знаходиться поза межами 5-км прикордонної смуги до державного кордону України. Зазначає і те, що судом не було враховано й того, що він їхав до свого одногрупника - ОСОБА_2 , який зареєстрований у н.п. с. Старий Вовчинець, що знаходиться за 3 км до лінії державного кордону.

Звертає увагу, що він не мав жодних речей та документів, які би вказували на намір незаконного перетину кордону.

Вважає, що жоден з перерахованих у постанові судді доказів не підтверджує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Соботника В.Й., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить такого.

Згідно зі ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином не були дотримані.

Частиною 2 статті 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Як вбачається з матеріалів справи, уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, зібрано наступні докази винуватості ОСОБА_1 : протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №138006 від 14 червня 2024 року (а.с.1), копія паспорту городянина України на ім`я ОСОБА_1 (а.с.2), письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.3), рапорт начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_3 (а.с.4), довідка щодо проведення опитування 3-х затриманих осіб на ділянці ВПС «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с.5), наказ про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень №1655-АГ від 23 травня 2024 року (а.с.6) та додаток до нього (а.с.7-8), а також копія протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №133881 (а.с.9).

Дослідивши вказані докази у суді апеляційної інстанції, апеляційний суд вважає, що такі не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення , яке ставиться йому у провину, а поза увагою суду першої інстанції залишилось таке.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №138006 від14 червня 2024року, ОСОБА_1 14.06.2024р. о 19 год. 00 хв., діючи у складі групи осіб, спільно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону із України в Румунію поза пунктом пропуску через державний кордон України на напрямку 836 прикордонного знаку, на території Глибоцької об`єднаної територіальної громади, Чернівецького району, Чернівецької області, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та був виявлений прикордонним нарядом «Контрольний пост» під час руху в бік кордону на відстані 3000 метрів до лінії державного кордону, чим порушив вимоги ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991р., тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Аналізуючи вказаний протокол, апеляційний суд звертає увагу на те, що такий не містить жодних відомостей про те, якими саме своїми діями ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину державного кордону.

Крім того, у протоколі не конкретизовано місце вчинення ОСОБА_1 діяння, яке ставиться йому у провину, не зазначено координати, де нібито здійснено спробу перетину державного кордону.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування, маршрут руху ОСОБА_1 разом із іншими особами та лінію державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_1 до правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, суду не надано.

За таких обставин, вказаний протокол не може бути визнаний належним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Що стосується письмових пояснень ОСОБА_1 від 14.06.20.24р., то із таких вбачається, що він їхав до свого одногрупника - ОСОБА_2 з метою переночувати у нього в будинку та назбирати вишень. Його зупинили у с. Слобітка на контрольному пункті для перевірки документів. Також з ним їхав його одногрупник - ОСОБА_4 . Наміру перетину кордону він не мав (а.с.3).

Відомості, які зазначені у вказаних письмових поясненнях, узгоджуються із даними, які містяться у довідці щодо проведення опитування 3-х затриманих осіб на ділянці ВПС «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с.5), та в свою чергу свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 умислу на незаконний перетин державного кордону.

Апеляційний суд не може взяти до уваги рапорт начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_3 (а.с.4), оскільки такий , за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Інші докази, які наявні в матеріалах справи, або носять суто інформаційний характер, зокрема, копія паспорту городянина України на ім`я ОСОБА_1 (а.с.2), наказ про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень №1655-АГ від 23 травня 2024 року (а.с.6) та додаток до нього (а.с.7-8), або ж взагалі є неповними, зокрема копія протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №133881, яка міститься на а.с.9, а відтак такий доказ неможливо визнати належним.

Поряд з цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутній протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення документів, що свідчить про те, що у ОСОБА_1 не вилучались жодні речі та документи, які б могли вказувати про намір незаконного перетину ним державного кордону.

Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.2 ст.204-1 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достовірними доказами, а висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, передчасним та ґрунтується лише не припущеннях, а тому постанову суду слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 251, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19.06.2024р. щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький