Справа № 445/732/24 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 33/811/1295/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 30 липня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою від 23 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 02.08.2024 виправлено описку в постанові Золочівського районного суду Львівської області у справі №445/732/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, вказано правильну дату винесення постанови 30.07.2024.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 27.03.2024 о 15:42 год. на вул. Шевченка у м. Золочів, Львівської області керував транспортним засобом «Peugeot 308», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, за допомогою газоаналізатора «Alctest Drager 6810», за згодою водія, результат тесту 1,61%о. Також огляд проводився в Золочівській ЦРЛ, висновок №15, чим порушив п. 2.9а ПДР.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 30 липня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що матеріали справи не містять відомостей щодо підставності причин зупинки транспортного засобу, тому всі подальші дії працівників поліції та оформлення матеріалів справи є неправомірними.

Також долучений до матеріалів справи відеозапис є недопустимим доказом, оскільки не є безперервним.

У судове засідання апеляційного суду 10.10.2024 ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки апеляційному суду не повідомив.

Так розгляд справи призначався на 11:15 год. 20.09.2024. ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, подав клопотання про відкладення розгляду справи зазначивши про розірвання 19.09.2024 договору про надання правової допомоги із захисником ОСОБА_2 . Клопотання було задоволено розгляд справи відкладено на 15:45 год. 10.10.2024.

Проте 10.10.2024 ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, не повідомив про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в період з 19.09.2024 по 10.10.2024 у ОСОБА_1 було достатньо часу для укладення договору про надання правової допомоги із захисником. Однак ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, не забезпечив явку і свого захисника.

З огляду на викладете, а також вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 548093 від 27 березня 2024 року (а.с.4), згідно з яким ОСОБА_1 27.03.2024 о 15:42 год. на вул. Шевченка у м. Золочів, Львівської області керував транспортним засобом «Peugeot 308», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, за допомогою газоаналізатора «Alctest Drager 6810», за згодою водія, результат тесту 1,61%о. Також огляд проводився в Золочівській ЦРЛ, висновок №15, чим порушив п. 2.9а ПДР.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до положень Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. У зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння поліцейський пред`явив вимогу ОСОБА_1 про проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 погодився пройти огляд, результат якого 1,61%о. З результатами огляду приладу «Драгер» ОСОБА_1 не погодився, тому був доставлений працівниками поліції до медичного закладу. За результатами огляду ОСОБА_1 в медичному закладі, лікарем складено висновок про перебування в стані алкогольного сп`яніння, результат 1,29%о.

Апеляційним судом встановлено, що за наслідками проведеного в закладі охорони здоров`я огляду, у відповідності до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», було складено висновок від 27 березня 2024 року № 15 (а.с. 6).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 пройшов огляд за допомогою приладу «Акофор 505», за результатами огляду встановлено, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання висновку, який не викликає у суду апеляційної інстанції сумнівів у його достовірності.

Пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року передбачено право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду.

Водночас, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 березня 2024 року №15 з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, та дії працівників медичного закладу у встановленому законом порядку не оспорював.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про відсутність причин зупинки, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від відповідальності за порушення вимог п. 2.9а ПДР.

У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність в діях працівників поліції порушення приписів «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП, які б вплинули на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 30 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк