Справа № 748/3137/24 Головуючий у 1 інстанції Хоменко Л. В.
Провадження № 33/4823/883/24
Категорія - ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Похилька С. М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката Похилька С. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець, зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП з накладенням стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 680 грн. 00 коп.

Як установив суд, 06 липня 2024 року, ОСОБА_1 о 20 год. 48 хв., знаходячись за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою спільно проживає за вказаною адресою, а саме, умисно штовхав її та ображав, погрожував, внаслідок чого могла бути завдана останній шкода психологічному або (та) фізичному здоров`ю, правопорушення вчинив повторно протягом року.

06 липня 2024 року, о 20 год. 48 хв., ОСОБА_1 знаходячись за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_3 , з якою спільно проживає за вказаною адресою, а саме умисно штовхав її та ображав, погрожував, внаслідок чого могла бути завдана останній шкода психологічному або ( та) фізичному здоров`ю, правопорушення вчинив повторно протягом року.

10 липня 2024 року, близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, знаходячись за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , протягом дії термінового заборонного припису серії АА № 395833 від 06 липня 2024 року з 22 год. 30 хв. по 22 год. 30 хв. 16 липня 2024 року, який винесено стосовно останнього, перебував за місцем проживання гр. ОСОБА_3 , а саме АДРЕСА_1 , чим порушив заходи, застосовані до нього, а саме заборону на вхід та перебування в місцях проживання постраждалої особи. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 10 липня 2024 року, близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 , а саме не впускав до будинку та виражався нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана останній шкода психологічному здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

14 липня 2024 року, ОСОБА_1 о 20 год. 20 хв., будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА № 395833 від 06 липня 2024 року про зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи строком на 10 діб, вхід в місце проживання та перебування постраждалої особи та в будь який спосіб контактувати з нею, повернувся в межах строку дії припису до місця проживання знаходячись за місцем проживання ОСОБА_3 , у АДРЕСА_1 . Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

14 липня 2024 року, ОСОБА_1 о 20 год. 20 хв., перебуваючи у п`яному вигляді, знаходячись за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 , з якою спільно проживає за вказаною адресою, при цьому штовхав її та виражався на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана останній шкода психологічному та фізичному здоров`ю, вчинив правопорушення повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Похилько С. М. просить, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що відносно ОСОБА_1 складені ідентичні протоколи про адміністративні правопорушення, бланки яких повністю не заповнені, мають незастережні виправлення, містять припущення стосовно шкоди, а саме могла бути заподіяна чи була заподіяна, що свідчить про те, що вони не можуть бути належними доказами у справі.

Крім того, приєднані до протоколів докази не засвідчені належним чином, термінові заборонні приписи містять незастережні виправлення, тому також є недопустимими доказами.

Будинок, у якому проживає потерпіла, є їх з ОСОБА_1 спільною частковою власністю, у його підзахисного не має іншого житла, що підтверджується Витягом з реєстру права власності.

Враховуючи наведене, вважає, що доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП суду не надано.

Також зазначає, ним були надані відео докази подій від 06, 10 та 14 липня 2024 року, отримані на його адвокатські запити від Чернігівського районного управління поліції ГУНП з бодікамер співробітників поліції, які не були належним чином досліджені у судовому порядку та які спростовують вину ОСОБА_1 у інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Відповідно до інформації з бодікамер поліцейських, не вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 завдана будь яка шкода (вони посміхаються, шуткують між собою). ОСОБА_1 своїми діями не висловлює загроз своїм дружині та доньці.

У судовому засіданні місцевого суду була допитана малолітня ОСОБА_2 з порушеннями норм, передбачених ст. 270 КУпАП та за аналогією ст. 354 КПК України (допит малолітнього свідка і, за розсудом суду, неповнолітнього свідка проводиться в присутності законного представника, педагога чи психолога, а за необхідності лікаря).

Також суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_4 , не навів у своєму рішенні, чого він в його основу узяв одні докази та відкинув інші.

Також вважає, наявність сварок і непорозумінь між особами з приводу виховання чи проживання малолітньої дитини свідчить про існування між ними спору, який вирішується органом опіки та піклування чи судом, однак не підтверджує факту вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 .

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник адвокат Похилько С. М. підтримали доводи апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи без її участі. Малолітня потерпіла ОСОБА_2 в апеляційний суд не викликалася.

Заслухавши аргументи ОСОБА_1 , його захисника, допитавши свідків, сусідів подружжя, переглянувши відеозаписи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

У той же час під конфліктом розуміють спосіб розв`язати спірні питання. Йому притаманні такі ознаки, як відбувається випадково та нерегулярно; сторони діють без злого умислу; сторони однаково впливають на процес; є спільне прагнення вирішити конфлікт. У той час як при домашньому насильстві порушуються права постраждалого, а кривдника все влаштовує. Йому притаманні такі риси, як: періодичність, регулярність; дії кривдника умисні для контролю, завдання болю тощо; перевага у кривдника (фізична, психологічна, економічна); позиція, думки, бажання потерпілого не враховуються.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , він 06 липня 2024 року приїхав у відпустку із зони бойових дій, щоб використати кошти на Є-відновлення та відремонтувати будинок, який під час наступу на місто Чернігів у лютому- березні 2022 року постраждав. Двері йому відкрила його дочка, яка відразу йому заявила, що вони не очікували з мамою його повернення.

ОСОБА_1 воює з 2014 року, з вересня 2023 року він перебував у зоні бойових дій, з потерпілою по справі ОСОБА_3 вдруге зареєстрував шлюб перед відправкою в частину, щоб у разі його загибелі, отримала відшкодування, на свою частину будинку склав заповіт на дочку.

Після такої зустрічі він пішов до сусіда ОСОБА_4 , який із родиною, у тому числі із дочкою приїхав посидіти на свіжому повітрі та посмажити шашлики. Коли він перебував на території садиби сусіда, побачив як дочка йде у бік блок посту, де працює мати. Він покликав дочку, поговорили і знайшли спільну мову, після чого дівчинка повернулася у будинок. Сусіди запропонували покликати його дочку ОСОБА_5 до столу, а тому він разом з дочкою сусіда пішли до його подвір`я, де його із скриками та нападками зустріла дружина ОСОБА_6 , яка ще до його повернення від сусіда викликала поліцію. Ніякого насильства по відношенню до дружини та своєї дитини він не вчиняв, про що пояснював поліцейським. У присутності поліцейських він пояснював, що є власником половини будинку, так само як і потерпіла ОСОБА_3 , іншого житла він не має, випросив відпустку щоб використати гроші на відновлення будинку, який постраждав внаслідок обстрілу. Його дружина погодилася на час, коли він буде робити ремонтні роботи, не приходити у будинок і щоб він у ньому проживав, проте поліцейські склали припис, заборонили йому перебувати у власному будинку і шукати житло, чим і скористалася дружина та викликала поліцію для складання протоколів про домашнє насильство.

14 липня 2024 року його дружина ОСОБА_3 прийшла у будинок, під виглядом забрати речі, при цьому не очікувано із газового балончика йому заприскала обличчя, що викликало подразнення шкіри та сльозотечу, потім стала кликати сусідів на допомогу та викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_4 в апеляційному суді підтвердив, що 06 липня 2024 року він підвозив ОСОБА_1 з маршрутки додому, бачив як той зайшов до свого двору, відкрились двері до будинку, він зайшов у будинок, хто йому відкрив двері свідок не бачив, бо уже від`їжджав. Через деякий час прийшов до нього ОСОБА_1 , який був схвильований, пояснив, що дочка прямо з порогу заявила, чого він повернувся. Потім свідок побачив дочку ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , яка йшла у бік с. Киянка, де мати працює на блок посту.

На його пораду піти поговорити з дитиною, ОСОБА_7 підійшов до своєї доньки, вони спокійно порозмовляли і дівчинка повернулася у будинок. Стіл був накритий і свідок відправив ОСОБА_7 із своєю дитиною запросити ОСОБА_5 з ними посидіти. Від будинку ОСОБА_7 прибігла його дитина, вказуючи, що там виник скандал. Потерпіла ОСОБА_3 стала кричати на свого чоловіка нецензурними словами під відеокамерами, кого він привів, маючи на увазі його дитину.

Свідок сам побіг до двору ОСОБА_7 , де як ОСОБА_3 так і малолітня ОСОБА_8 , били ОСОБА_1 по ногах. Лера на емоціях кричала батькові іди звідси, ми тебе не чекали. По приїзду поліції, яку завчасно викликала ОСОБА_3 , свідок пішов до себе додому. Свідку відомо, що поліція склала припис, щоб ОСОБА_1 залишив будинок, а тому він пропонував пожити у нього. Він також бачив, як потерпіла з дочкою після від"їзду поліції поїхали за новим місцем проживання.

За твердженням свідка ОСОБА_4 потерпілі у будинку не проживають, наглядають за будинком. У свідка є ключі від будинку. Він за дорученням ОСОБА_1 наглядає за будинком та годує собак і котів, які там проживають.

14 липня 2024 року до нього додому прийшла ОСОБА_3 , яка попросила допомогти їй забрати речі із будинку. Він пішов і побачив, що ніяких перешкод ОСОБА_1 дружині не чинить, навпаки сидить із подразненим обличчям і плаче. В повітрі був відчутний запах газу, він зрозумів, що був застосований газовий балончик. Коли свідок став питати у ОСОБА_1 , що відбулося, а той став розповідати про фактичне застосування сили дружиною до нього, ОСОБА_3 побігла з дому і привела ще одного сусіда, після чого приїхала поліція. Ніяких речей збирати ОСОБА_3 не збиралася, це було очевидним, вона маніпулює як чоловіком, так і сусідами.

Пояснення потерпілої ОСОБА_3 , що 06 липня 2024 року була в магазині, їй зателефонувала донька та повідомила, що приїхав батько, виганяє її з дому, тому вона іде в напрямку блок - посту. Вона приїхала, дитина була вдома, чоловік почав на неї кидатись, штовхав, погрожував, виганяв з будинку. У потерпілої були синці на тілі від його дій, його погрози сприймала реально, оскільки і раніше він вчиняв насильство та наносив тілесні ушкодження. Будинок вона покинула з співробітниками поліції, з 07 по 09 липня 2024 року вони з донькою проживали у її бабусі, а 10 липня 2024 року вона прийшла до будинку за речами, вважаючи, що чоловіка не має вдома. Вона підійшла до хвіртки, коли він вилив на неї відро помиїв, сказав, що не зайдеш, у тебе заборонний припис. Речі з будинку вона змогла забрати лише по приїзду співробітників поліції. 14 липня 2024 року вона знову прийшла до будинку забрати запасну військову форму. Чоловік був на терасі, двері підпер викруткою. Він підбіг до неї зі словами чого сюди ідеш та вдарив її. Вона побігла до сусіда та попросила сходити з нею за речами, оскільки чоловік не впускає її до будинку. ОСОБА_1 у присутності сусіда ОСОБА_4 сам собі заподіював шкоду, обідрав обличчя об стіну, не пускав її до будинку. Зазначила, що погрози ОСОБА_1 сприймає як реальні, він дійсно не пускає її до будинку, вважає будинок своїм, незважаючи на те, що він будувався у шлюбі та розділений між ними за рішенням суду по 1/2. Донька боїться чоловіка, боїться його погроз, боїться залишатись із ним на одинці вдома. Такі дії ОСОБА_1 викликають у неї побоювання за свою безпеку та безпеку їхньої спільної доньки, вона відчуває невпевненість та нездатність захистити себе та дитину, позбавлена можливості проживати у своєму будинку, це спричиняє їй психологічні страждання.

Проте, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснювали, що ініціатором конфліктів виступає ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 . Саме жінка лається і кричить та намагається залучити сусідів до участі у конфліктах, у тому числі і використовує дитину, налаштовуючи її проти батька.

Жодних синців чи побоїв у потерпілої ОСОБА_3 після 6 липня 2024 не було. Більш того, свідок ОСОБА_4 пояснював, що до приїзду поліції ногами били і ображали ОСОБА_7 дружина та дочка, а не навпаки.

Свідок ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_10 14 липня 2024 року були запрошені до будинку самою потерпілою ОСОБА_3 , і ніяких перешкод в черговий раз забрати запасну військову форму із будинку ОСОБА_1 не чинив і чинити не міг, оскільки сидів з обличчям подразненим сльозоточивим газом і нічого не міг зарадити.

Свідчення потерпілої ОСОБА_3 про застосування насильства, побоювання за своє життя та здоров"я, суперечать поясненням ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 , а також переглянутим в апеляційному суді відеозаписом, наявним іншим доказам у справі.

Аналізуючи вивчені матеріали справи, пояснення ОСОБА_1 , допитаних свідків, потерпілих, зміст відеозаписів, ні поліція, яка складала протоколи про адміністративні правопорушення, ні суд, який ухвалював рішення, залишили поза увагою те, що має місце конфліктна ситуація між подружжям, через те, що потерпілі, які значаться як проживаючими у будинку, тимчасово їм користуються, у той час як ОСОБА_1 не має іншого житла та повернувся із зони бойових дій, повернення якого не очікували, що потерпіла ОСОБА_3 сама створює конфліктну ситуацію, а потім викликає поліцейських.

11.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. У той час як потерпіла ОСОБА_3 , яка боїться чоловіка, який чинить над нею сімейне насильство подає заяву про зупинення провадження через проходження нею військової служби, що суд і робить, постановляючи ухвалу від 01.10.2024 року.

Свідки, які проживають поряд з АДРЕСА_1 , вказують, що ОСОБА_3 разом з дочкою у будинку не проживає, а тільки відвідують будинок, проте на час приїзду у відпустку ОСОБА_1 із зони бойових дій, терміново потребують проживання.

Видача поліцейськими термінового заборонного припису серії АА № 395833 від 06 липня 2024 року із забороною перебувати ОСОБА_1 у власному будинку, при відсутності у нього іншого житла, нічим необґрунтована, з огляду на те, що потерпілі відвідують будинок і в присутності поліції була домовленість між подружжям, що ОСОБА_1 залишається у будинку та займається проведенням ремонту.

Аналіз пояснень подружжя ОСОБА_7 , свідків, які є їхніми сусідами про причини конфлікту, а також того, що ОСОБА_7 розірвали шлюб від якого 02 вересня 2011 року народилася дочка ОСОБА_11 , потім 02 березня 2024 року вдруге зареєстрували його, поділили будинок шляхом затвердження мирової угоди 29 березня 2024 року, проте реального поділу будинку не сталося, між подружжям існує конфлікт з приводу користування спільним майном, який потерпіла сторона намагається вирішити на свою користь шляхом виклику поліції та надання цим конфліктам статусу сімейного насильства, що не відповідає фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам.

Кількість протоколів про вчинення домашнього насильства за один день щодо різних потерпілих, без перевірки та з`ясування обставин, відібрання пояснень не тільки у зацікавлених осіб, а й у свідків, не доводять складу домашнього насильства.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Похилька С. М. задовольнити.

Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП, ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП, ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП, ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП, ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП, ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУПАП, за відсутністю в його діях складу правопорушень.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець