ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2342/24 Справа № 183/4833/24 Суддя у 1-й інстанції - Фролова В. О. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Павлова Є.Г. на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2024 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацевлаштованого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 24 квітня 2024 року о 20:10 годині в Дніпропетровській області, Новомосковському районі по вул. Центральній, 113 водій ОСОБА_1 керував мотоциклом МТ-11. д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей, невиразна мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та на місці зупинки за допомогою газоаналізатора "Drager 6810" відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду змінити в частині накладеного адміністративного стягнення та визнати винним ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП і призначити йому стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 гривень, без позбавлення права керування транспортним засобом.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу не оскаржуючи фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_1 , вважає накладене адміністративне стягнення занадто суворим і таким, що не відповідає даним особи, яка притягається до відповідальності.

Вважає, що судом не враховано дані особи ОСОБА_1 , який вини у скоєному визнав, розкаявся та на відеозаписі зазначив, що випив пляшку пива, при цьому поведінка його була адекватною та відповідала обстановці.

Вказує, що на даний час ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом, що підтверджується довідкою №255 від 08.07.2024 року, а тому позбавлення права керування останнього може в подальшому унеможливлювати виконання ним військових завдань.

Зазначає, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 не завдано істотної шкоди громадським і державним інтересам.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явився, про час, дату і місце апеляційного провадження повідомлені належним чином, крім того захисником подано клопотання про проведення розгляду без участі сторін, враховуючи позицію захисту їх належне повідомлення, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе проводити судовий розгляд без участі сторін.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею вказані вимоги були дотримані, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, фактичні обставини справи в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З системного аналізу положень ч. 2 ст. 30 КУпАП слідує, що позбавлення права керування транспортними засобами застосовується за грубе, повторне або систематичне порушення порядку користування цим правом, або у разі призначення як основного покарання за санкцією статті.

За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вказані вимоги закону дотримані у повному обсязі, а доводи захисника щодо можливості призначення стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП без позбавлення права керування транспортним засобом є помилковим та зводиться до власного тлумачення норм права.

З наданих матеріалів слідує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№491809 щодо ОСОБА_1 складений саме за ч.1 ст. 130 КУпАП, за вказаною статтею кваліфіковані дії останнього і судом, за якими він визнаний винним та призначено йому покарання в межах санкції інкримінованої статті.

Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладання адміністративного стягнення на водіїв у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Звертаю увагу, що вказана норма є імперативною та не передбачає альтернативного стягнення, що узгоджується і з п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті", в якому вказано, що позбавлення права керувати транспортними засобами застосовується тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122,

ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 26.04.2019 за категорію "В", отже є водієм у розумінні п. 1.10 ПДР, при цьому не є особою раніше позбавленою права керування, беручи до уваги, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена належними доказами, з огляду на імперативну норму санкції статті, призначення адміністративного стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами законом не передбачено.

При цьому, можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове

цей Кодекс не надає та обставин, що виключають адміністративну відповідальність під час апеляційного перегляду не встановлено.

Також зважається на те, що положення ст. 22 КУпАП містять пряму заборону щодо можливості звільнення осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника щодо проходження ОСОБА_1 військової служби та визнання цієї обставини, такою, що істотно знижує рівень ступінь тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення є неприйнятними, оскільки нормами адміністративного законодавства не передбачено призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом нижче від найнижчої межі за наявності кількох пом`якшуючих обставин, що істотно знижують рівень суспільної небезпечності скоєного.

З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку, що при визначенні виду і розміру стягнення судом враховано у повній мірі характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, у зв`язку з чим визначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення є таким, що не виходить за межі передбаченої санкції статті та є необхідним і достатнім для його виправлення.

За таких обставин, вважаю накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Павлова Є.Г., - залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Кононенко