Провадження № 3/522/8211/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Шенцева О.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області 02.10.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 135712 вбачається, що 24.09.2024 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi, номерний знак НОМЕР_1 , у м. Одеса, по вул. Велика Арнаутська, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, почервоніння шкіри обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками УПП в Одеській області та кваліфікована як порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху та за цим фактом стосовно водія ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 135712 від 24.09.2024 року за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні 07 листопада 2024 року ОСОБА_1 вину не визнав та просив закрити провадження, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки в стані будь-якого сп`яніння він не перебував та не відмовлявся від проходження медичного огляду, що неодноразово зафіксовано на відеозапису подій.

Розглянувши справу, дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» та у відповідності до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст. 62 Конституції України).

З пояснень ОСОБА_1 слідує, що під час руху по вул. Велика Арнаутська, він був зупинений співробітниками поліції без будь-яких підстав, після чого до нього підійшли співробітники ТЦК та просили проїхати з ними, стверджуючи, що у нього підроблені документи, на що він заперечував. У зв`язку з чим, він відмовився проїхати до ТЦК, при цьому від проходження медичного огляду він не відмовлявся, про що неодноразово повідомляв співробітників поліції.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 135712 від 24.09.2024 року додано довідку про отримання (неотримання) особою посвідчення, витяг, довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують вагу та швидкість реакції від 24.09.2024 року, CD з відеозаписом подій.

Так, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заперечення правопорушника, оглянувши відеозапис правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП Українизавданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАПсуддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Під всебічним, повним та об`єктивним з`ясуванням всіх обставин справи необхідно розуміти максимально повне дослідження події, яка відбулась, шляхом відібрання пояснень у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, залучення свідків та вчинення інших необхідних процесуальних дій.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, п. 2.5 ПДР України покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9.а Правил дорожнього руху водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії поліцейських в наведеній ситуації в першу чергу регламентовані нормами Наказу МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до п. 4 Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з п. п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 N 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

За п. 8 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 N 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З протоколу слідує, що поліцейським були встановлені відповідні ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , що в свою чергу мало своїм наслідком вимогу про проходження огляду на встановлення стану сп`яніння.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а`ПДРУкраїни), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г`ПДРУкраїни), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5ПДР).

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 135712 від 24.09.2024 року, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Виходячи з системного аналізу положень ст.ст.7,254,279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

За приписамистатті 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормамст. 256 КУпАП, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти СполученогоКоролівства» (Irelandv.theUnitedKingdom),п.161,SeriesAзаява №25),оскільки наявніу ньомудані невипливають зіспівіснування достатньопереконливих,чітких іузгоджених міжсобою висновківчи схожихнеспростовних презумпційфакту (рішенняЄвропейського судуз правлюдини,справа «Коробовпроти України»№ 39598/03від 21.07.2011 року).

Відповідно до ст. 8 Конституції України«В Україні визнається і діє принцип верховенства права.Конституція Українимає найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основіКонституції Україниі повинні відповідати їй. НормиКонституції Україниє нормами прямої дії…».

Статтею 62 Конституції Українивстановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З відеозапису слідує, що автомобіль ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції, надалі до автомобіля підійшли співробітники ТЦК і почали спілкуватись з ним. В подальшому з`ясувалось, що у ОСОБА_1 є проблеми з документами через відсутність оригіналу, на що останній заперечував і закрив вікно, роз`яснюючи, що все добре, не виходячи з автомобілю. Поряд з цим, під час спілкування у співробітників поліції виникли підозри щодо перебування особи в стані сп`яніння, у зв`язку з «неадекватною поведінкою», як зазначили співробітники.

Водночас, на питання співробітника ТЦК до поліцейських щодо наявності запаху у ОСОБА_1 , останні відповіли відмовою, назвавши ознакою лише неадекватну поведінку.

В свою чергу, поліцейський запропонував пройти огляд, але ОСОБА_1 запропонував проїхати на своєму автомобілі. Поліцейський не відреагував на це, розцінив це як відмову від проходження огляду, зазначивши, що на огляд він їде в автомобілі працівників поліції, а від керування відсторонений. В подальшому, співробітники почали розгляд справи про адміністративне правопорушення та оформлювати протокол.

Після складання протоколу, поліцейський почав зачитувати протокол та роз`яснювати права особі на яку складено протокол. ОСОБА_1 вказав, що не відмовляється від проходження огляду та надав свою згоду, про що повідомив поліцейського, і даний факт зафіксовано на відеозаписі, але поліцейський не реагував та продовжив зачитувати протокол, під закрите вікно автомобіля (хоча і під відеозапис) усвідомлюючи, що особа, яка притягається до відповідальності не слухає, не чує його, та розмовляє по телефону намагаючись отримати правову допомогу.

Разом з тим, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 135712 від 24.09.2024 року ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 24.09.2024 року о 09 год. 00 хв. керував транспортним засобом Audi, номерний знак НОМЕР_1 , у м. Одеса, по вул. Велика Арнаутська, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, почервоніння шкіри обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, на відеозаписі вбачається, що спілкування інспекторів поліції з ОСОБА_1 відбувалось за майже закритим та тонованим склом автомобілю, що на переконання суду не могло дати змогу побачити явні ознаки наркотичного чи будь-якого іншого сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, почервоніння шкіри обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці.

Жодних змін в забарвленні шкіри та звуженні зіниць очей у ОСОБА_1 на відеозаписі не вбачається.

Також з відеозапису слідує, що співробітники зазначили про тремтіння пальців рук у ОСОБА_1 , але в протоколі така ознака відсутня та й на відеозаписі жодної з перелічених ознак наркотичного сп`яніння не вбачається.

Крім того, співробітниками поліції неодноразово згадувалось про неадекватну поведінку ОСОБА_1 , яка виразилась у категоричній відмові вийти з автомобілю, але такої вимоги як обов`язок вийти з автомобілю особи, яка притягається до відповідальності при спілкуванні з інспекторами ПДР не містять.

Більш того, причиною зупинки автомобіля ОСОБА_1 співробітник поліції назвав «мобільний блокпост».

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 Закону №580-VIII. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Отже, такої причини зупинки транспортних засобів, як «мобільний блокпост», даний перелік не містить.

Тому, виходячи з викладеного та дослідженого судом відеозапису, суд не вбачає підстав для зупинки транспортного засобу належного особі, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , як і не вбачає ознак його неадекватної поведінки, оскільки відмова виходити з автомобілю була пояснена співробітникам поліції, але даний факт ними проігноровано та не враховано, що водій не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а відмовився виходити з автомобілю, що чітко вбачається на відеозаписі.

Окрему увагу суд звертає і на той факт, що підозра щодо вживання ОСОБА_1 наркотичних засобів у поліцейського виникла не до того, як перевіряти автомобіль, а після того, як ОСОБА_1 відмовився виходити з автомобіля для спілкування з ТЦК.

Так, з відеозапису дійсно вбачається явно упереджене, зневажливе ставлення співробітників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення до ОСОБА_1 , що є недопустимим.

Долучені до протоколу про адміністративне правопорушення документи та відеозаписи жодним чином не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, зроблені поліцейським висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130КУпАП ґрунтуються виключно на припущеннях, які зафіксовані на відеозаписах з нагрудних камер співробітників поліції, під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення без роз`яснення ст. 63 Конституції України, а тому не можуть бути покладені в основу доведення його вини.

Суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене, доводи протоколу про адміністративне правопорушення щодо наявності вини ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження іншими матеріалами справи.

Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

У відповідності до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Досліджені судом матеріали, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджують наявності події і складу адміністративного правопорушення, за наступних причин.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження у цій справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 130, 221, 247, 251, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, згідно п.1 ст. 247 КпАП України, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд міста Одеси.

Суддя: