Номер провадження: 33/813/1611/24
Номер справи місцевого суду: 510/267/24
Головуючий у першій інстанції Бошков І. Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Зєйналова А.Ф.к.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Златі Ніни Спиридонівни на постанову судді Ренійського районного суду Одеської області від 04 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

29.01.2024 року начальником відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип А) у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 264920 від 29 січня 2024 року про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. Так, згідного даного протоколу, за висновком службового розслідування по факту можливого недбалого ставлення до виконання службових обов`язків військовослужбовцями відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип А) від 28.01.2024 року, було встановлено, що 13.01.2024 року інспектор прикордонної служби 1 категорії гранатометник другого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип А) головний сержант ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків військової служби в прикордонному наряді «Вартовий шлагбаума», на службовому планшеті здійснював перегляд вілеофайлів розважального характеру. На момент перевірки головний сержант ОСОБА_1 перебував у службовому приміщенні і переглядав планшет, який використовується для роботи підсистеми «Е-Черга», у зв`язку з чим не одразу виявив перевіряючого, чим порушив вимоги пункту 6, глави 2 та пункту 25 глави 5 Розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 року № 1261в умовах особливого періоду.

Постановою судді Ренійського районного суду Одеської області від 04 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КпАП України. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, 07.05.2024 року, захисник ОСОБА_1 - адвокат Златі Ніна Спиридонівна подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Ренійського районного суду Одеської області від 04 квітня 2024 року та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вказана постанова суду першої інстанції є незаконною і необґрунтованою, оскільки при розгляді справи суд неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права та основні засади судочинства, а саме: забезпечення доведеності вини, змагальність сторін, забезпечення обвинуваченому права на захист, а також право на справедливий суд. Апелянт зазначає, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, та судом допущено формальний розгляд даної справи. Сторона захисту вказує на те, що ОСОБА_1 свою вину не визнає та в поясненнях вказав, що не здійснював на службовому планшеті перегляд відекофайлів розважального характеру. Крім того, зазначає, що він не є військовим начальником, а тому не є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Також скаржник вказує, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався встановленого КУпАП порядку повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи, та розглянув справу за відсутності скаржника, що призвело до порушення його процесуальних прав, оскільки, не будучи повідомленим про розгляд справи, він був позбавлений можливості взяти участь у розгляді справи, надавати суду свої пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката тощо.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 21.06.2024 року о 11:00 год., ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких підстав апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши учасників судового процесу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

За вимогами статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з положень ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ухвалюючи оскаржувану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накладаючи на нього стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив із доведеності його вини матеріалами справи.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить службу на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії гранатометника другого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип А), має військове звання головного сержанта, що вбачається зі службової характеристики від 28.01.2023 року та витягу з книги прикордонного контролю відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип А) (а.с. 1, 16-17).

Згідно витягів з книги прикордонного контролю відділення прикордонної служби Орлівка (тип А) в період з 20:00 год. 12.01.2024 року по 10:00 год. 13.01.2024 року розділ 4г. участь у службі та витягу з книги прикордонного контролю відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип А), інспектор прикордонної служби 1 категорії гранатометник другого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип А) головний сержант ОСОБА_1 під особистим номером 26 у період з 20:00 по 10:00 ніс службу у прикордонному наряді «Вартовий шлагбаума» (а.с. 15-17).

Згідно письмових пояснень, наданих 18.01.2024 року головним сержантом ОСОБА_1 ,останній пояснив, що в період з 10:00 год. 12.01.2024 року по 10:00 год 13.01.2024 року останній призначався в прикордонний наряд «Вартовий шлагбаума» в пункті пропуску для поромного, морського та річкового вантажно-пасажирського сполучення на території ТОВ «Поромний комплекс Орлівка». Під час перевірки головний сержант ОСОБА_1 не одразу виявив першого заступника начальника загону начальника штабу, який зайшов на територію ППр, оскільки перебував у службовому приміщенні і листав планшет, в якому переглядав новини, дивився відео на YouTub. На планшеті відсутнє будь-яке антивірусне або програмне забезпечення за допомогою якого можливо блокувати доступ до сторонніх сайтів та інтернет ресурсів. Потім помітив невідому особу за метрів 10 від місця несення служби та наздогнав, після цього і дізнався, що на територію ППр зайшов перший заступник начальника загону начальник штабу (а.с. 7-8).

З рапорту першого заступника начальника загону начальника штабу полковника ОСОБА_2 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що за результатом раптової перевірки з 03:20 до 04:15 год 13.01.2024 року через державний кордон Орлівка впс ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено, що п/н «ВШ» головний сержант ОСОБА_1 на службовому планшеті здійснював перегляд відеофайлів розважального характеру (а.с. 5).

Як вбачається з Висновку службового розслідування по факту можливого недбалого ставлення до виконання службових обов`язків військовослужбовцями відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип А) від 28.01.2024 року, було встановлено, що 13.01.2024 року інспектор прикордонної служби 1 категорії гранатометник другого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип А) головний сержант ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків військової служби в прикордонному наряді «Вартовий шлагбаума», на службовому планшеті здійснював перегляд вілеофайлів розважального характеру. На момент перевірки головний сержант ОСОБА_1 перебував у службовому приміщенні і переглядав планшет, який використовується для роботи підсистеми «Е-Черга», у зв`язку з чим не одразу виявив перевіряючого, чим порушив вимоги пункту 6, глави 2 та пункту 25 глави 5 Розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 року № 1261 та пункт 1.6. наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.08.2018 № 56-ОД «Про встановлення режиму та зон прикордонного контролю в пунктах пропуску через державний кордон України для поромного, морського та ріжкового вантажно-пасажирського сполучення та території ТОВ «Промисловий комплекс «Орлівка» (а.с. 9-14).

До матеріалів справи також приєднано службову характеристику на інспектора прикордонної служби 1 категорії гранатометник другого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип А) головного сержанта ОСОБА_1 (а.с. 1).

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України", військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч. 4 ст. 15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст. 172-13 КУпАП).

Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Матеріалами справи підтверджено, що головний сержант ОСОБА_1 є інспектором прикордонної служби 1 категорії гранатометником другого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип А), має середню освіту, перебуває на військовій службі з 20.05.2020 року, а на посаді з 20.09.2023 року.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не є військовослужбовцем, а тому не є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, повністю спростовуються матеріалами справи та суперечать наведеним вище положенням законодавства.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 264920 від 29 січня 2024 рокувбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду, зокрема порушення вимог пункту 6, глави 2 та пункту 25 глави 5 Розділу ІІ Інструкціїпро службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 року № 1261 (далі Інструкція № 1261).

Статтями 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, відміно служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Слід зазначити, що згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період.

Відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час, оскільки рішення про демобілізацію, затвердженого Верховною Радою України (ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») не приймалось. Також, щодо факту запровадження особливого періоду в Україні з 18 березня 2014 року наголосив Верховний суд України у постанові від 30.05.2018 у справі № 521/12726/16-ц. Крім того, у зв`язку з військовою агресією РФ указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який був продовжений та діє і по теперішній час.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державний кордон України» режим у пунктах пропуску через державний кордон України - порядок перебування і пересування всіх осіб і транспортних засобів у межах території прикордонних залізничних і автомобільних станцій, морських і річкових портів, аеропортів і аеродромів, відкритих для міжнародного сполучення, а також здійснення іншої діяльності, пов`язаної з пропуском через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів, - визначається згідно з законодавством України Державною прикордонною службою України разом з компетентними органами.

Згідно п. 6 глави 2 розділу ІІ Інструкції № 1261 кожен прикордонник під час несення служби у прикордонному наряді відповідає за точне та своєчасне виконання покладених на нього завдань та обов`язків.

Пунктом 27 глави 5 розділу ІІ Інструкції № 1261 встановлено, що вартовий шлагбаума - прикордонний наряд у складі одного та більше прикордонників, який призначений для контролю за перетинанням державного кордону особами, транспортними засобами, їх в`їздом (виїздом) у/з пункт(у) пропуску (пункт контролю, контрольний пункт в`їзду - виїзду) та несе службу у визначеному місці. Місце несення служби може облаштовуватися: службовим модулем прикордонного наряду, комплексом автоматизованого контролю за переміщенням радіоактивних матеріалів, системами зчитування номерних знаків автомобіля, шлагбаумами, приладами (засобами) для примусової зупинки автотранспорту, засобами обмеження швидкості та/або автоматизованою системою блокування руху транспортних засобів. Для зупинки транспортних засобів прикордонний наряд може забезпечуватися диском із червоним світлоповертачем, а також жилетами із світлоповертаючими стрічками, сигналізаційними приладами, необхідною документацією.

Відповідно до пункту глави 5 розділу ІІ Інструкції № 1261, під час виконання завдань вартовий шлагбаума зобов`язаний: вести спостереження за місцевістю і транспортними засобами, які прибувають для в`їзду в Україну і виїзду з України; перевіряти наявність документів у осіб, які в`їжджають у пункт пропуску (пункт контролю, контрольний пункт в`їзду - виїзду), страхових полісів на транспортні засоби закордонного прямування, про осіб, які не мають відповідних документів, доповідати старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску через державний кордон; надавати дозвіл на в`їзд у пункт пропуску (контрольний пункт в`їзду - виїзду) посадовим особам контрольних органів (служб), працівникам сфери обслуговування, співробітникам правоохоронних органів та іншим особам, які не прямують через державний кордон, за наявності відповідних документів; надавати дозвіл на в`їзд (виїзд) в(з) пункт пропуску (пункт контролю, контрольний пункт в`їзду - виїзду) транспортних засобів для (після) проходження прикордонного, митного та інших визначених законодавством України видів контролю; під час пропуску в пункт пропуску (пункт контролю, контрольний пункт в`їзду-виїзду) транспортних засобів стежити, щоб ними не проїхали правопорушники; вживати заходів щодо недопущення незаконного в`їзду, виїзду транспортних засобів у/з пункт(у) пропуску (пункт контролю, контрольний пункт в`їзду - виїзду), у тому числі шляхом застосування шлагбаумів, приладів (засобів) для примусової зупинки автотранспорту та/або автоматизованої системи блокування руху транспортних засобів.

Згідно п. 11 глави 2 розділу ІІ Інструкції № 1261 прикордонним нарядам окрім іншого забороняється учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби.

Виходячи з результату перевірки несення служби по факту можливого недбалого ставлення до виконання службових обов`язків військовослужбовцями відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип А) від 28.01.2024 року, інспектором прикордонної служби 1 категорії гранатометником другого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип А) головним сержантом ОСОБА_1 було порушено вимоги пункту 6, глави 2 та пункту 25 глави 5 Розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 року № 1261 та пункт 1.6. наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.08.2018 № 56-ОД «Про встановлення режиму та зон прикордонного контролю в пунктах пропуску через державний кордон України для поромного, морського та ріжкового вантажно-пасажирського сполучення та території ТОВ «Промисловий комплекс «Орлівка», що полягає у недбалому ставленні до виконання своїх обов`язків 13.01.2024 року у ППр Орлівка.

Твердження апелянта про те, що він не переглядав на службовому планшеті відео розважального характеру, а лише дивився новини, не спростовує факту недбалого ставлення до військової служби, а саме: несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП полягає в недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду. Апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про відсутність зазначених порушень, оскільки в матеріалах справи наявні: протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 264920 від 29 січня 2024 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП; висновок службового розслідування по факту можливого недбалого ставлення до виконання службових обов`язків військовослужбовцями відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип А) від 28.01.2024 року; рапортом першого заступника начальника загону начальника штабу полковника ОСОБА_2 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.01.2024 року, що підтверджують виявлення факту даного порушення.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції права на захист, що полягає в неповідомленні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про розгляд справи, то вони також задоволенню не підлягають.

Як встановлено з матеріалів справи, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи відносно нього в Ренійського районного суду Одеської області. Крім того, захисник ОСОБА_1 адвокат Златі Н.С. звернулася до суду першої інстанції з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи та ознайомилася з ними 18.03.2024 року, що підтверджується розпискою в матеріалах справи (а.с. 24). В подальшому судом неодноразово відкладалися судові засідання у зв`язку з поданням адвокатом Златі Н.С. клопотань про відкладення розгляду справи.

Знаючи про те, що в провадженні суду на розгляді перебуває стосовно нього справа про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 об`єктивно міг і повинен був знайти можливість прийняти участь в її розгляді або ж скористатися своїм правом на відкладення судового розгляду за наявності для цього об`єктивних причин, чого зроблено не було.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.

З огляду на зазначене, викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з остаточним висновком суду.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були достатньою беззаперечною підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Златі Ніни Спиридонівни - залишити без задоволення.

Постанову судді Ренійського районного суду Одеської області від 04 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений: 28.06.2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе