П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина США, штат ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

Встановив:

27.06.2024 року о 09 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) був виявлений та затриманий на околиці населеного пункту АДРЕСА_2 , на відстані 50 метрів до державного кордону на напрямку 361 прикордонного знаку «У» за спробу незаконного перетину ДКУ в Угорщину в пішому порядку в складі групи осіб, поза пунктом пропуску, чим порушив вимоги ст.ст. 9, 12 ЗУ «Про Державний кордон України».

Своїми діями гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП спроба незаконного перетину державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб.

Гр. Бакус ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) про час і місце розгляду справи своєчасно і належним чином повідомлявся, однак , на розгляд справи не з`явився.

Окрім того , слід зазначити, що інформація про дату і час розгляду справи наявна на сайті Судова влада.

Отже, суд вжив усі можливі способи сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а така поведінка останнього, щодо свідомого ухилення від явки на виклик до суду свідчить про його ухилення від суду та про намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 204-1 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про Державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно ст. 12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Вина гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1КУпАП стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення державної прикордонної служби серії ЗхРУ №014188 від 28.06.2024 року, даними протоколу про адміністративне затримання від 27.06.2024 року, даними протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 27.06.2024 року, даними акту приймання-передавання особи від 27.06.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, тобто, спроба незаконного перетину державного кордону України будь-яким способом, поза пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб.

Дії гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за ознаками ч. 2 ст. 204-1 КУпАП кваліфіковані правильно.

Обставини, що пом`якшують відповідальність гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують відповідальність гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) судом не встановлено.

Враховуючи характер та обставини адміністративного правопорушення, особу правопорушника, приходжу до висновку про необхідність накладення на гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП у вигляді штрафу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) підлягає стягнення на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн., що становить, 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ч. 2 ст.204-1,221,284,285,289,294КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП і призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень в дохід держави.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави 605,60 гривень судового збору.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул