Справа № 298/1828/24
Номер провадження 3/298/1239/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Великоберезнянського районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №543828 від 16 вересня 2024 року, складеного поліцейським СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Коман Я.В., 16 вересня 2024 року о 00 год. 25 хв. в смт. Великий Березний по вул. Партизанська біля будинку 41, гр. ОСОБА_1 не виконав неодноразове законне розпорядження про припинення правопорушення, вчиняв хуліганські дії, ображав нецензурною лайкою працівників поліції, поводив себе зухвало та нахабно.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надіслання йому SMS-повідомлення згідно поданої ним письмової заяви. Про причину неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №543828 від 16 вересня 2024 року, складеному стосовно ОСОБА_1 , міститься підпис останнього про ознайомлення з тим, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Великоберезнянському районному суді.

Крім цього, на офіційному сайті Великоберезнянського районного суду Закарпатської області в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення справи щодо ОСОБА_1 до розгляду були зазначені відомості про дату, час та місце розгляду такої.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, суддею зауважується, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами останній не скористався.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, знаючи, що в провадженні суду знаходиться відповідна справа, про що свідчать наведені вище обставини.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Крім цього, постановою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2024 року до ОСОБА_1 був застосований привід в судове засідання на 9-у годину 00 хвилин 18 листопада 2024 року, виконання постанови доручено відділенню поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Станом на час проведення судового засідання про результати виконання постанови Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2024 року про привід ОСОБА_1 суд не повідомлено.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП вважає, що дану справу може бути розглянуто.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність суб`єктивних та об`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність складу адміністративного правопорушення визнається КУпАП обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до абз. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» зазначено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Зазначене правопорушення обов`язково передбачає наявність законного розпорядження (вимоги) працівника поліції.

Вимоги працівника поліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані. В протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги (розпорядження) були висунуті працівниками поліції та які дії правопорушником були вчинені, що являють собою злісну непокору вказаним вимогам (розпорядженням).

Таким чином, з формулювання суті адміністративного правопорушення, яка наведена у вищезазначеному протоколі не вбачається того факту, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, так як не зазначено, яка саме вимога працівника поліції була звернена до ОСОБА_1 і ним не була виконана, зокрема, чи була така вимога законною, наполегливою, неодноразово повтореною.

У протоколі про адміністративне правопорушення відсутній опис обставин, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 непокори законній вимозі працівника поліції, відсутні відомості в чому полягала вимога поліцейського, виконання якої ОСОБА_1 категорично відмовлявся б здійснювати, не зрозуміло, яке ж саме законне розпорядження чи законна вимога були висунуті співробітником поліції, в чому саме полягало невиконання законної вимоги та щодо кого із співробітників поліції вона була спрямована.

Більше того, у фабулі протоколу не конкретизовано особу, закону вимогу якої не виконав ОСОБА_1 .

Як слідує із фабули правопорушення, що викладена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №543828 від 16 вересня 2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП та матеріалів справи, відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, крім означеного вище протоколу, надано протокол про адміністративне затримання, рапорт поліцейського СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області В.Зганич від 16.09.2024 року, копію протоколу про адміністративне правопорушення від 16.09.2024, складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, письмові пояснення ОСОБА_1 від 16.09.2024 року, які на переконання судді, факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не підтверджують.

Що стосується письмових пояснень гр. ОСОБА_2 від 16.09.2024, то такі до уваги судом не приймаються, оскільки відомості про вказану особу у відповідній графі протоколу «свідки» відсутні, процесуальний статус гр. ОСОБА_2 , в даній справі не визначено.

Що стосується рапорту поліцейського СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області В. Зганич, від 16.09.2024, який долучено до матеріалів справи, то такий, на переконання судді, не є належним доказом у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки відноситься до внутрішніх службових документів, складений зацікавленою особою поліцейським СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Зганич В.В.

Будь-яких інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення суду не надано, що унеможливлює встановлення наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Досліджуючи всі наявні докази, суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеня підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, суддею зауважується, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , в даному випадку, зважаючи на встановлені вище обставини, не може бути визнаний судом належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

При цьому, суддя звертає увагу на приписи ч.2 ст.251 КУпАП, якими обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суддя приходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений вст.62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях останнього відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, що згідно п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.