ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2523/24 Справа № 243/5822/24 Суддя у 1-й інстанції - Дюміна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Тарасова А.Г., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік;

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень,-

в с т а н о в и л а:

постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 12 липня 2024 року о 08 годині 40 хвилин Донецька область, Краматорський район, селище Черкаське, вул.Шевченко, біля буд. 265, керував транспортним засобом Mitsubishi L200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 7510 та в медичному закладі м. Слов`янськ у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник адвокат Тарасов А.Г., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останню, провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Наголошує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та отримав оскаржувану постанову лише 22.09.2024 року через месенджер.

Зазначає, що зупинка ОСОБА_1 здійснена з порушенням вимог чинного законодавства, працівники поліції замість посилання на ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», озвучили ОСОБА_1 посилання на п.7 ч.1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану».

Зауважує, що висновок місцевого суду про неприйняття медичного висновку №844 щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння без участі працівників поліції є неправильним, оскільки інструкція №1452/735 регулює процедуру виявлення ознак у водіїв за участі працівників поліції та не обмежує права особи самостійно звертатися до медичної установи для проведення незалежного огляду. Крім того, ст.266 КУпАП не виключає альтернативних способів огляду.

Наголошує, що тремтіння пальців рук, порушення мови та інші ознаки неправильно сприйняті як алкогольне сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що включає участь у бойових діях, отримання контузій та інші стресові фактори.

Звертає увагу, що на момент зупинки, ОСОБА_1 виконував важливе військове завдання.

Положеннями ст. 268 КУпАП регламентовано, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення документів, на апеляційній скарзі відсутня відмітка зі штампом реєстрації Слов`янським міськрайонним судом Донецької області отриманого документа, що унеможливлює дроблення висновку про дату надходження апеляційної скарги. При цьому, супровідний лист про надсилання означеної апеляційної скарги із матеріалами справи на адресу апеляційної інстанції наявний в матеріалах справи

З огляду на зазначене, апеляційний суд вбачає підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження захиснику адвокату Тарасову А.Г., діючому в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Учасники адміністративного провадження повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, що не є перешкодою для розгляду справи за відсутності сторін.

Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

Всебічно розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння особою, що керує транспортним засобом.

Згідно до вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України. Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України - Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

В силу ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.3 вищезгаданої статті у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом з результатами використання поліцейським спеціальних технічних засобів огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Суддя місцевого суду прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом, відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудного реєстратора працівника поліції, який наданий як доказ вини ОСОБА_1 , останній перебуває біля службового транспортного засобу працівників поліції. Факт нібито керування транспортним засобом на відеозаписі не зафіксований, так само взагалі не зафіксовано автомобіль ОСОБА_1 , останнім не підтверджується факт керування автомобілем.

Посилання місцевого суду на пояснення ОСОБА_1 є помилковими, оскільки останнім текст складено не власноруч та взагалі не зафіксовано складання вказаних пояснень на нагрудний відеореєстратор працівника поліції, що не може нівелювати сумніви щодо стороннього впливу на усвідомлення та волевиявлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими вчиняє дії щодо отримання натяків від останніх для надання відповіді на запитання.

Інших доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Отже, апеляційний суд, наголошує, що у справі відсутні достатні докази щоб поза розумним сумнівом стверджувати про факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки сам факт керування транспортним засобом жодним чином не доведений.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що посилання працівника поліції на п.7 ч.1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» як на підставу для зупинки транспортного засобу є хибним та відмінним від ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», який містить вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу та є спеціальним законом, яким повинні керуватися працівники поліції.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Крім того, як слідує з рішення ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020 рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, а сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів.

В силу ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

Відсутність в справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка відмовилась проходити огляд на стан сп`яніння - виключає можливість притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.

Враховуючи, що саме факт керування транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони вказаного правопорушення, який не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи, висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на зібраних по справі доказах.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та необхідність закриття провадження по справі, справі про адміністративне

В силу ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги та в межах матеріалів адміністративного провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Малофєва проти Росії» зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

клопотання захисника адвоката Тарасова А.Г., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника адвоката Тарасова А.Г., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА