Справа № 953/9934/24
Провадження № 3/953/2917/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Глос М.Л.,

за участю секретаря судового засідання Сороченко М.О.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративний матеріал, направлений з військової частини НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, майора, який обіймає посаду начальника геоінформаційної служби військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2024 року о 18 год. 00 хв. в умовах особливого періоду воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року (зі змінами), майор ОСОБА_1 з`явився на території пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 у нетверезому стані і в такому стані виконував обов`язки військової служби.У зв`язку з виявленням майором ОСОБА_2 у ОСОБА_1 зовнішніх ознак сп`яніння його було доставлено до медичного пункту військової частини для освідування на факт вживання алкогольних напоїв або психотропних речовин. На підставі висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 35 від 05.10.2024 року було встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з кількісним показником 2,0 проміле.

Окрім наведеного, 22.10.2024 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 в умовах особливого періоду воєнного стану на території пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 повторно з`явився у нетверезому стані і в такому стані виконував обов`язки військової служби. У зв`язку з виявленням зовнішніх ознак сп`яніння його було доставлено до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 для освідування на факт вживання алкогольних напоїв або психотропних речовин. Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 36 від 22.10.2024 року було встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з кількісним показником 1,42 проміле.

Постановою від 31.10.2024 року Київський районний суд м. Харкова об`єднав матеріали справ за протоколами про адміністративні правопорушення № 4/891 від 05.10.2024 року та № 4/890 від 22.10.2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП (за епізодами вчинення аналогічних правопорушень 05.10.2024 року та 22.10.2024 року) в одне провадження.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (за наявності), документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, визнав повністю. Зазначив, що він як військовослужбовець з 2014 року боронить Вітчизну в умовах збройної агресії російської федерації проти України. Підтвердив, що дійсно під час виконання обов`язків військової служби вживав спиртні напої і у зазначений у протоколах час був у нетверезому стані. Пояснив це тяжким морально-психологічним станом та психоемоційним виснаженням, що викликані умовами і значною тривалістю служби. У вчиненому щиро розкаюється.

Крім власних пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні, факти виконання ним обов`язків військової служби у нетверезому стані 05.10.2024 року та 22.10.2024 року підтверджено дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, зокрема даними:

- протоколів про військові адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, № 4/891 від 05.10.2024 року та № 4/890 від 22.10.2024 року;

- висновків щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 35 від 05.10.2024 року та № 36 від 22.10.2024 року, а також актів оглядів на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціального технічного засобу алкотестера «АлкоФор 205», проведених у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про встановлення стану сп`яніння ОСОБА_1 з кількісними показниками алкоголю: 05.10.2024 року 2,0% проміле; 22.10.2024 року 1,42% проміле;

- письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо фактів і обставин виявлення ОСОБА_1 05.10.2024 року та 22.10.2024 року з характерними ознаками нетверезого стану, направлення його у зв`язку з цим для проходження медичного огляду, проведення такого огляду в їх присутності і встановлення за його результатами стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з зазначеними вище кількісними показниками.

Той факт, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і спеціальним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, підтверджено дослідженими у судовому засіданні документами копіями довідки командира в/ч НОМЕР_1 про проходження ОСОБА_1 військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 05.08.2022 року до теперішнього часу і посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 .

Згідно зі ст. 1 розділу I Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України запроваджений воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності і взаємозв`язку, суд вважає доведеними факти появи ОСОБА_1 на території пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 у нетверезому стані і виконання ним обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння, що вчинено в умовах особливого періоду. Зазначені дії підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Крім цього, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень суд установив, що ОСОБА_1 упродовж останнього року двічі піддавався адміністративним стягненням за аналогічні проступки постановами Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01.05.2024 року у справі № 220/619/24 (провадження № 3/220/337/24) та від 28.08.2024 року у справі № 220/1295/24 (провадження № 3/220/679/24). На день вчинення ОСОБА_1 правопорушень, за які він притягується до адміністративної відповідальності у цій справі, постанови суду від 01.05.2024 року та від 28.08.2024 року набрали законної сили і накладені ними стягнення за ст. 172-20 КУпАП не були погашені у порядку, встановленому ст. 39 цього Кодексу. Дані обставини можуть свідчити про наявність у діях ОСОБА_1 такої кваліфікуючої ознаки адміністративного проступку, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, як вчинення його особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке саме порушення.

Разом із тим, предметом розгляду суду є протокол про адміністративне правопорушення, у якому окреслюються межі судового розгляду. Керуючись вимогами ст. 280 КУпАП, суд вирішує у справі питання, чи вчинила дана особа лише те адміністративне правопорушення, що зазначене у протоколі, за викладених у цьому документі обставин і чи правильною є юридична кваліфікація діяння.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, враховуючи процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності і зміст адміністративних стягнень, які можуть бути досить обтяжливими для людини і становити істотне втручання у її конвенційні права, норми КУпАП носять карний кримінально-правовий характер, а справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними і підпадають під гарантії справедливого судового розгляду, встановлені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (зокрема, рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, п. п. 21-22).

За своїм змістом протокол про адміністративне правопорушення подібний до обвинувального акта у кримінальному провадженні як документа, в якому викладається офіційне твердження уповноваженого органу держави про вчинення особою правопорушення з зазначенням фактичних обставин його скоєння, юридичного формулювання обвинувачення і правової кваліфікації діяння. З огляду на викладене суд вважає за можливе застосувати у справі про адміністративне правопорушення за аналогією правила статті 337 Кримінального процесуального кодексу України щодо розгляду справи лише у межах висунутого обвинувачення.

Виходячи з наведеного суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не вправі вирішувати питання про наявність чи відсутність у діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу іншого правопорушення або інших кваліфікуючих ознак проступку, ніж ті, що ставляться їй за провину згідно із протоколом. Вчинення таких дій означало б виконання судом невластивої йому функції і перебирання не себе процесуальної компетенції сторони обвинувачення (органу, уповноваженого складати протокол про адміністративне правопорушення), що є несумісним з установленими у ст. 6 Конвенції гарантіями справедливого судового розгляду.

З огляду на викладене суд, розглядаючи справу у межах протоколів про адміністративне правопорушення, не вирішує питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 такої кваліфікуючої ознаки проступку, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, як вчинення його особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення. Адже відповідна кваліфікуюча ознака не ставиться йому за провину згідно із зазначеними вище протоколами. Проте факти попередніх притягнень його до адміністративної відповідальності впродовж останнього року за аналогічні проступки суд бере до уваги під час накладення адміністративного стягнення як дані, що характеризують особу порушника.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП враховує характер і конкретні обставини вчинених правопорушень, зокрема, скоєння двох аналогічних протиправних діянь, і дані про особу ОСОБА_1 , котрий упродовж року втретє притягується до адміністративної відповідальності за такі самі правопорушення, за місцем проходження служби характеризується посередньо.

Бере суд до уваги і те, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 упродовж 20152022 рр 6 разів піддавався адміністративним стягненням за ст. 172-20 КУпАП (постанови судів: від 15.06.2015 року у справі № 725/3318/15-п (провадження № 3/725/1510/15); від 10.01.2020 року у справі № 428/179/20 (провадження № 3/428/195/2020); від 19.07.2022 року у справі № 750/3622/22 (провадження № 3/750/1403/22); від 29.08.2022 року у справі № 750/3878/22 (провадження № 3/750/1480/22); від 25.11.2022 року у справі № 233/2261/22; від 14.12.2022 року у справі № 233/2325/22).

Зазначені адміністративні стягнення погашені відповідно до ст. 39 КУпАП і не впливають на правову кваліфікацію діяння, проте у сукупності з фактами неодноразового притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за такі самі проступки впродовж останнього року демонструють систематичність протиправної поведінки, що суд враховує у сукупності з іншими обставинами під час обрання виду і розміру адміністративного стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Як обставину, що пом`якшує адміністративну відповідальність, суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП враховує щире розкаяння винного.

Як обставину, що обтяжує адміністративну відповідальність, суд відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 35 КУпАП враховує повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Санкція ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, передбачає накладення штрафу у розмірі від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 17 000 до 34 000 грн) або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Разом із тим відповідно до загального правила, визначеного у ч. 1 ст. 32-1 КУпАП, арешт з утриманням на гауптвахті застосовується лише у виключних випадках за окремі види військових адміністративних правопорушень. Беручи до уваги характер, конкретні обставини скоєного проступку і щире розкаяння ОСОБА_1 , зазначене стягнення, на переконання суду, буде не співмірним тяжкості правопорушення і непропорційним унаслідок суворості.

Проте, враховуючи систематичність протиправної поведінки, те, що ОСОБА_1 протягом цього року втретє притягується до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, постановами від 01.05.2024 року та від 28.08.2024 року суд двічі накладав на нього мінімальне за розміром стягнення у виді штрафу у межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП і обидва рази ОСОБА_1 через нетривалий час знову вчиняв такі самі проступки, тобто відповідні стягнення виявилися недостатніми для запобігання новим правопорушенням, суд вважає за необхідне накласти штраф у розмірі, наближеному до максимальних меж санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Положення статті 40-1 КУпАП покладають на особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, обов`язок сплатити судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення на неї адміністративного стягнення.

Разом із тим, пунктом 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» для військовослужбовців встановлено пільгу у виді звільнення від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Зазначена правова норма не встановлює жодних винятків залежно від категорії відповідної справи, судової юрисдикції, процесуального становища військовослужбовця, а також змісту рішення, прийнятого судом за результатами розгляду справи.

У цій справі військовослужбовця ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності під час виконання ним службових обов`язків військової служби за адміністративне правопорушення, пов`язане з виконанням таких обов`язків. Отже, судовий збір не підлягає стягненню з нього на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 9, 33, 172-20, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 28 900 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у розмірі 28 900 грн. у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, з нього підлягатиме стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 57 800 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М. Л. Глос