ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2298/24 Справа № 216/4316/24 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В. розглянувши апеляційну скаргу захисника Ахмедова Д.Р. огли який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 06 червня 2024 року, о 20 год. 55 хв., у м. Кривому Розі, по вул. Широківській, біля буд. 112, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. За даним фактом 06.06.2024 уповноваженою посадовою особою полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №738554, за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.

З таким судовим рішенням не погодилась адвокат Ахмедов Д.Р. огли та оскаржив в апеляційному порядку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що копію оскаржуваної постанови суду, ОСОБА_1 отримав особисто лише 31.07.2024 року. Окрім того, 07.08.2024 року, захисником вже була направлена апеляційна скарга через систему Електронний суд, тобто у строк передбачений для апеляційного оскарження, а саме на протязі 10 днів з момент отримання копії апеляційної скарги. Однак, постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.08.2024 року, дана апеляційна скарга була повернута захиснику, у зв`язку із тим, що захисником не було додано договір про надання правничої (правової) допомоги. Проте в даній постанові було роз`яснено, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, у випадку наявності поважних причин пропуску такого строку. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2024 року.

Що ж стосується оскаржуваної постанови, то апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та справу про адміністративне правопорушення закрити провадження про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що зазначені в постанові суду обставини не відповідають дійсності, а відтак постанова суду першої інстанції є незаконною і необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що ОСОБА_1 , вину у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнав та пояснив, що алкогольні напої того дня він не вживав. Ознак алкогольного сп`яніння він не мав. ОСОБА_1 стверджує, що у момент коли до нього підійшли працівники патрульної поліції, він не керував транспортним засобом. Автомобіль Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 , вже стояв на узбіччі. Вважає, що адміністративний протокол складений відносно нього є незаконним. Вважає, що у матеріалах справи відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 , та не зафіксовано факт зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу. Вважає, що при дослідженні письмових матеріалів справи, а також відеозаписів, вбачається, що працівниками патрульної поліції було зазначено, що у громадянина ОСОБА_1 , були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, однак як вбачається з наявних відеозаписів, 06.06.2024 року, огляд останнього, як водія транспортного засобу, для встановлення ознак сп`яніння, працівниками патрульної поліції не проводився, а тому встановити чи наявні ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , неможливо. Вважає, що всупереч вимог законодавства, у громадянина ОСОБА_1 , посвідчення водія не вилучалось. Вважає, що протокол складений відносно ОСОБА_1 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Учасники по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. В судове засідання не з`явились. До початку судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції вважає зазначені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними та вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №738554 від 06.06.2024 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, де зафіксовані фактичні обставини справи, що 06 червня 2024 року, о 20 год. 55 хв., у м. Кривому Розі, по вул. Широківській, біля буд. 112, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Висновком КП «ДБКЛНПД» ДОР» №1300 від 06.06.2024, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в повному обсязі.

Рапортом працівника поліції про фактичні обставини події.

Довідкою інспектора поліції, згідно якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Диском з відеозаписами на яких зафіксовано як 06 червня 2024 року, о 20 год. 55 хв., у м. Кривому Розі, по вул. Широківській, біля буд. 112, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції, як під час спілкування працівників поліції з водієм, виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння. Висування законної вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, водій ОСОБА_1 погодився та доставлений до медичного закладу, де від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та у матеріалах справи відсутній зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 та не зафіксовано факт зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу, є безпідставними, які спростовуються наявними у матеріалах справи відеозаписами, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 та його зупинку працівниками поліції.

Міркування апелянта, що працівниками поліції не було встановлено перевіркою ознаки які свідчать про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «;Про дорожній рух»,постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

На підставі викладеного апеляційний суд зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.

Згідно матеріалів справи у водія ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук.

Вказані ознаки, прямо передбачені інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Доводи апелянта про зворотне, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки сп`яніння та те що він алкогольні напої того дня він не вживав, є безпідставними.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що всупереч вимог законодавства, у громадянина ОСОБА_1 , посвідчення водія не вилучалось, є безпідставними та не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що протокол складений відносно ОСОБА_1 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу не підтверджені доказами.

Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення враховано ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки транспортним засобом, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності піддати правопорушника покаранню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що наведені доводи у апеляційній скарзі не підтвердженні під час апеляційного розгляду та не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови судді районного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Ахмедову Д.Р. огли строк на апеляційне оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Ахмедова Д.Р. огли залишити без задоволення.

Постанову судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя