Номер провадження: 33/813/2283/24
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1

захисника адвоката Грицюка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , на постанову Київського районного суду міста Одеси від 02.08.2024 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 02.08.2024 року визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. На підставі ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України Про судовий збір звільнено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда 2-ї групи від сплати судового збору.

Як зазначено в постанові суду, згідно протоколу серії ААД № 851371 від 17.06.2024 року, складеним заступником командиру роти 1 батальйону 1 полку УПП ДПП в Одеській області капітаном поліції Йолкіним Е.С., 09.06.2024 року о 08:20 годин на вул. Люстдорфська дорога, 114 - д в м. Одесі, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Geely МК державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.9.а «Правил дорожнього руху України», в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння пройшов у КНП «ООМЦПЗ» ООР. Отримано висновок №001881, що визначає стан наркотичного сп`яніння.

Працівниками патрульної поліції було кваліфіковано дії ОСОБА_2 як порушення п. 2.9(а) «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що постанова судом першої інстанції винесена не на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з порушенням до норм Закону та Конституції України, просить оскаржувану постанову скасувати, а справу закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В порушення вимог ст. 280 КУпАП, судом не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. На думку ОСОБА_2 судом проігноровано ряд фактів, основний з яких це відеозапис подій , з якого вбачається, що особа яку притягнуто до відповідальності неодноразово наголошує, що їй не представлено підстав зупинення, а також ознак алкогольного сп`яніння і підтверджень зворотному не існує.

Підсумовуючи викладене в скарзі, посилаючись на практику ЄСПЛ. ОСОБА_2 зазначає, що матеріали справи не місять належних та допустимих доказів його вини, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з`явився, хоча належним чином повідомлені, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Грицюк О.О. в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги свого підзахисного, просив скасувати постанову суду першої інстанції а провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1ст. 130 КУпАП, проаналізувавши зміст судової постанови та спів ставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, апеляційний суд приходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час розгляду апеляційної скарги по суті її вимог звертається увага на те, що орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Частина 1статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 851371 від 17.06.2024 року водій ОСОБА_2 09.06.2024 року о 08:20 хв. на вул. Люстдорфська дорога, 114-д, в м. Одесі, керував транспортним засобом Geely MK, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9а ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП.

Протокол складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, оформлено компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення.

Доводи ОСОБА_2 про те, що зупинка автомобіля була неправомірною, є не підтвердженими іншими доказами та спростовуються матеріалами справи.

З відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції, на питання водія про причину зупинки співробітниками поліції було повідомлено, що його авто має пошкодження і є підозрілим, водій поводив себе дуже нахабно і зухвало. Далі з відеозапису вбачається, що водій погодився пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, за результатами якого підтверджено його перебування у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом, що вірно встановлено судом першої інстанції.

У відповідності до п. 7-8 розділу 3 вказаної Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…», затвердженої наказами МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735, проведення лабораторних досліджень біологічних речовин, взятих від особи, яка оглядається, є обов`язковим і проводиться воно з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Відповідно до п. 15 Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Згідно висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР № 001881 від 14.06.2024 року ОСОБА_2 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, викликаним вживанням наркотичних речовин (опіоїди, канабіноїди) і підстав вважати цей висновок недійсним або складеним з порушенням законодавства, суд не вбачає.

Відтак, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Отже, місцевий суд у повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, що маються в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Таким чином, апеляційні доводи ОСОБА_2 щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд оцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено у відповідності до ст.33 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду міста Одеси від 02 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов