Житомирський апеляційний суд
Справа №289/2113/23 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Номер провадження №33/4805/797/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 січня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, водій ОСОБА_1 22 серпня 2023 року о 10:23 год. на 86 км автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп в с. Кочерів керував транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законодавством порядку в найближчому медичному закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що при спілкуванні з працівниками поліції 22 серпня 2023 року він зазначав, що не вживав алкоголь, а вживав сильні ліки від стресу, які йому призначені лікарем у зоні бойових дій, проте вказане не було взято до уваги. Також вказав, що справа була розглянута у його відсутності, до суду він не викликався, чим порушено його право на захист.

Одночасно ОСОБА_2 просив поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що в судові засідання не викликався, перебував на військовій службі, про оскаржувану постанову від 09 січня 2024 року він дізнався 26 квітня 2024 року під час ознайомлення із матеріалами справи, апеляційну скаргу подав 26 квітня 2024 року. На підставі викладеного вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, у зв`язку з тим, що доводи адвоката щодо поважності причини пропуску строку узгоджуються із матеріалами справи, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №424430 від 22 серпня 2023 року, рапортом інспектора взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Пархомчука М. від 22 серпня 2023 року; направленням до КНП «ОМСЦ» ЖОР на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння за наступними ознаками: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, від проходження огляду відмовився; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7576932 від 22 серпня 2023 року, а також відеозаписом.

Так, із вказаного відеозапису з нагрудних портативних камер вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб «ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Після перевірки документів працівник поліції виказав підозру про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння у зв`язку із тремтінням пальців рук та поведінкою, що не відповідає обстановці. Останній пояснив, що є діючим військовослужбовцем, а руки тремтять через психологічно важкий характер служби і перебування у зоні бойових дій. Зазначив, що має рецепт на антидепресанти. На запитання, чи вживає водій заборонені речовини, ОСОБА_1 відповів, що іноді курить канабіс для заспокоєння, а у автомобілі має 50 гр вказаної речовини. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, ОСОБА_1 категорично й однозначно відмовився. Водію роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Після оформлення процесуальних документів ОСОБА_1 ознайомлено під підпис із постановою за ст. 125 КУпАП та протоколом за ч. 1 ст. 130 КУпАП, водійське посвідчення вилучено, виписано тимчасовий дозвіл.

Апеляційний суд звертає увагу, що складені процесуальні документи підписані ОСОБА_1 без заперечень та зауважень.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що він дійсно мав ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі, що підтверджується вищевказаними відеозаписами.

Наведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 щодо наявності у нього медичних показань до вживання антидепресантів за рецептом лікаря не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозапис працівників патрульної поліції обґрунтовано визнано районним судом належним та допустимим.

Під час апеляційного розгляду справи апеляційний суд не виявив неправомірних дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Разом з тим, розглядаючи справу, суддя районного суду припустився порушення норм процесуального права, які унеможливлюють прийняття законного рішення в суді апеляційної інстанції без скасування постанови, а саме: розглянув справу без належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, чим порушив його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до змісту статті 268 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду орган (посадова особа) вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Як регламентують положення ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Дані вимоги закону під час судового провадження справи за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції належним чином не дотримані, оскільки як вбачається зі змісту постанови, суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , судова повістка про виклик у судове засідання на 09 січня 2024 року на 08-40 год за адресою: АДРЕСА_1 , повернулась із поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що не може вважатися належним повідомленням.

Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи скаржника щодо неналежного його сповіщення про дату та час розгляду справи.

Згідно ст. 294 КУпАП в разі скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.

Таким чином, постанова судді районного суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою встановити такі обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме: ОСОБА_1 22 серпня 2023 року о 10:23 год. на 86 км автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп в с. Кочерів керував транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законодавством порядку в найближчому медичному закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 щодо призначення більш м`якого покарання, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною і закон в даному випадку не передбачає процесуальної можливості пом`якшити призначене адміністративне стягнення.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з процесуальних підстав з ухваленням нової.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 січня 2024 року скасувати, ухвалити нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь