ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/257/24 Справа № 695/156/24 Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у І інстанції Бойко Н. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. за участю захисника Бойка А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Бойка А.С. на постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 26.03.2024 р., якою

ОСОБА_1 ,

який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хру-

щівка Золотоніського р-ну Черкаської

обл., не одружений, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та нього накладено адмінстягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 1.01.2024 р. о 22:00 год. в с. Хрущівка по вул. Шевченка, 1, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Subaru Forester, р/номер НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не впевнився у безпечності свого маневру та здійснив зіткнення з автомобілем КІА, р/номер НОМЕР_2 , який був припаркований на стоянці, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 ПДР України та скоїв адмінправопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановлю суду захисник Бойко А.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адмінправопорушення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 2.01.2024 р. було складено протокол про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 серії ААД № 401568. Працівники поліції, які прибули на місце ДТП, не змогли встановити чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом саме в стані алкогольного сп`яніння, оскільки на момент їх прибуття всі учасники ДТП не перебували в транспортних засобах, а спілкувалися з потерпілим. В той день автомобілем ОСОБА_1 керував його знайомий ОСОБА_2 та саме він скоїв ДТП. ОСОБА_2 після ДТП пішов за грошима на відшкодування шкоди, однак власник КІА викликав поліцію. Зауважує, що явно недобросовісна поведінка потерпілого, яка фактично стала причиною емоційного стану ОСОБА_1 , який до того ж перебував в стані алкогольного сп`яніння, сильного душевного хвилювання, що фактично і стало причиною складання протоколу на останнього та формування у працівників поліції думки, що за кермом перебував саме ОСОБА_1 , до того ж покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не суперечать вищевикладеним обставинам, збігаються з поясненням ОСОБА_1 та не розходяться з відеозаписом і поясненнями потерпілого.

Також зазначає, що КУпАП не містить критерію недопустимості доказів, а тому суд зробив невірний висновок про відхилення показань свідків з огляду на їх близькі особисті зв`язки, хоча свідки судом були допитані безпосередньо, під присягою, як і потерпілий, а тому вважає постанову суду необґрунтованою, винесеною на неналежних доказах, а тому зазначена постанова підлягає скасуванню в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_4 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її по викладених в ній доводам, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адмінправопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адмінправопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адмінправопорушення на розгляд громадської організації, трудовому колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 252 КУпАП, вина ОСОБА_1 підтверджена матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Судом обґрунтовано зазначено, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а саме:

-протоколом про адмінправопорушення серії ААД № 401568 , копію якого ОСОБА_1 отримав в день складення (а. пр. 1), зміст якого містить дані про об`єктивну сторону складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

-схемою ДТП від 1.01.2024 р;

-письмовими поясненнями потерпілого про обставини ДТП надані на місці події.

Всі об`єктивні дані справи в сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, були предметом дослідження суду першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильність встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в порушенні ним як учасником дорожнього руху п. 10.9 ПДР України, оскільки порушення водієм цих вимог ПДР України перебувають в причинному з`язку з виникненням ДТП та наслідками, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Суд першої інстанції належним чином проаналізував та співставив фактичні дані, які відображені в протоколі про адмінправопорушення, схемі ДТП, в показах учасників та свідків ДТП і на підставі цих фактичних даних, вихідних даних, які були встановлені під час судового розгляду та надані учасниками, обґрунтував належним чином висновок про винуватість ОСОБА_1 .

Доводи захисника ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на момент прибуття поліцейських всі учасники ДТП не перебували в транспортних засобах, а спілкувалися з потерпілим. В той день автомобілем ОСОБА_1 керував його знайомий ОСОБА_2 та саме він скоїв ДТП. Недобросовісна поведінка потерпілого, яка фактично стала причиною емоційного стану ОСОБА_1 , який до того ж перебував в стані алкогольного сп`яніння, сильного душевного хвилювання, фактично і стала причиною складення протоколу на останнього та формування у працівників поліції думки, що за кермом перебував саме ОСОБА_1 , до того ж покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не суперечать обставинам справи та збігаються з поясненням ОСОБА_1 , не розходяться з відеозаписом і поясненнями потерпілого, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки зазначені доводи були предметом розгляду суду першої інстанції, який дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 , з цим висновком погоджується і апеляційний суд.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудної відеокамери (відеореєстратора), використання яких передбачено ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» та Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеока-мер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом ДПП від 03.02.2016 р. №100 та які були досліджені у судовому засіданні, на яких зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Відповідно п. 10.9 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно ст. 124 КУпАП, адмінвідповідальність настає у разі порушення учасниками дорожнього руху ПДР України, що призвели до пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зі змісту диспозиції ст. 124 КУпАП випливає, що об`єктивна сторона складу цього правопорушення характеризується наступними елементами: діянням, тобто порушення учасниками дорожнього руху ПДР України, яке може бути виражене як у дії так і в бездіяльності; реальним настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; а також причинним зв`язком між наведеними діянням та наслідками.

Підставою для притягнення особи до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП є не будь-яке порушення ПДР України, а саме те порушення, яке знаходиться у причинному зв`язку із настанням наслідків.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно п. п. 1.4 та 1.5 ПДР України, кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 10. 9 ПДР України, тобто, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Крім того, доводи апеляційної скарги про допущені процесуальні порушення під час розгляду справи в суді не ґрунтуються на матеріалах справи із яких вбачається, що порушень закону, які б тягли скасування чи зміну постанови допущено не було.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції ухвалене рішення на неналежних і недопустимих доказах є необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять докази доведеності події адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та вини ОСОБА_5 у його вчиненні.

Суд першої інстанції ретельно проаналізував покази учасників ДТП і свідків, які вони надали безпосередньо суду, з їх письмовими поясненнями, які вони надали одразу після події ДТП та з відеозаписами проведення процесуальних дій працівниками поліції та поясненнями свідків і учасників ДТП, які відображені на цих записах і дійшов до обґрунтованого висновку, що пояснення ОСОБА_1 в суді є непослідовними та нестабільними і спрямовані на намагання уникнути відповідальності за скоєне. Також, суд надав відповідну оцінку показам свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є близькими знайомими ОСОБА_1 , а тому намагалися допомогти уникнути йому відповідальності, до того ж їх покази не узгоджувалися з іншими матеріалами справи.

Суд першої інстанції навів обґрунтовані доводи, чому він відкинув ці покази, ці доводи не були спростовані і під час апеляційного розгляду, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції допустив суттєві порушення вимог закону про розгляді справи про адмінправопорушення є безпідставними, спростовуються наведеними доказами, а тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Посилання в апеляційній скарзі про не проведення судом ретельного аналізу ситуації не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування постанови суду першої інстанції і за таких обставин апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 26.03.2024 р., якою ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн. - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.