Справа № 143/461/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.06.2024 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Сич С. М., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

Встановив:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №325907 від 18.05.2024 в цей день о 11 год. 10 хв. по вул. Б. Хмельницького в м. Погребище Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Audi 80, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні та пояснив, що 18.05.2024 о 11 год. 10 хв. по вул. Б. Хмельницького в м. Погребище Вінницького району Вінницької області, керуючи транспортним засобом Audi 80, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю не більше 40 км/год. В цей час транспортний засіб ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по зустрічній смузі руху, несподівано виїхав на його смугу руху. Він почав гальмувати, однак уникнути дорожньо транспортної пригоди не зміг, оскільки не мав такої технічної можливості. В подальшому від зіткнення із вказаним транспортним засобом керований ним автомобіль відкинуло на зустрічну смугу руху, де, в свою чергу, відбулося зіткнення із автомобілем Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_2 . Вважає, що в причинному зв`язку із дорожньо транспортною пригодою перебувають не його дії, а дії водія автомобіля ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративні правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку про недоведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зокрема, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10 лютого 1995 року по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. В п.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

При цьому ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25). У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення з порушеннями, які суд не має можливості усунути самостійно, унеможливлює об`єктивний розгляд справи та ставить під сумнів зазначене в протоколі.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За своєю правовою природою наведена норма є бланкетною, оскільки закріплює лише загальні ознаки правил поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, відсилає до норм інших нормативних актів іншої галузі права.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП під час формулювання об`єктивної сторони протиправного діяння має бути обов`язково зазначено, які саме приписи ПДР були порушені водієм і знаходяться у причинному зв`язку із пошкодженням, зокрема, транспортних засобів.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР, згідно із яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Разом із цим, доданими до протоколу доказами не підтверджується, що в причинному зв`язку із дорожньо транспортною пригодою перебувають дії ОСОБА_1 , а не водія автомобіля ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Так, схема місця ДТП від 18.05.2024 містить лише відомості про місця зіткнення транспортних засобів та їх розташування після дорожньо транспортної пригоди. Однак у ній, зокрема, відсутні дані щодо гальмівних шляхів транспортних засобів.

Також у матеріалах справи відсутня судова автотехнічна експертиза, висновком якої була б встановлена невідповідність дій водія ОСОБА_1 у даній дорожній обстановці вимогам п. 12.1 ПДР.

Таким чином, суд позбавлений можливості встановити відстань, яку подолав автомобіль Audi 80 після того, як водій помітив небезпеку, що полягала у виїзді на його смугу руху автомобіля ВАЗ, та наявності або відсутності у нього технічної можливості уникнути дорожньо транспортної пригоди при виконанні або невиконанні вимог п.12.1 ПДР.

Поряд із цим, як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_2 від 18.05.2024 в цей день о 11 год. 10 хв. по вул. Б. Хмельницького в м. Погребище Вінницького району Вінницької області він керував транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_3 , та рухався зі швидкістю приблизно 30 км/год. В цей час він почув, що в передньому правому колесі щось відірвалося, після чого автомобіль різко понесло на зустрічну смугу руху, де він зіткнувся із автомобілем Audi 80.

У письмових поясненнях ОСОБА_3 від 18.05.2024 зазначено, що в цей день о 11 год. 10 хв. вона рухалася транспортним засобом Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Б. Хмельницького в м. Погребище Вінницького району Вінницької області. Попереду неї рухався автомобіль ВАЗ і вона побачила, що у зв`язку із певною поломкою ходової частини від цього автомобіля щось відірвалося, після чого автомобіль різко понесло на зустрічну смугу руху, де він зіткнувся із автомобілем Audi 80. Внаслідок зіткнення автомобіль Audi 80 відкинуло на її смугу руху і відбулося його зіткнення із керованим нею автомобілем Citroen Berlingo.

Проаналізувавши наведені докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що вони не є достатніми для висновку поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, позаяк не підтверджують, що він в порушення вимог п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, унаслідок чого, маючи технічну можливість уникнути дорожньо транспортної пригоди, допустив зіткнення із іншим транспортним засобом, що зазнав технічних ушкоджень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в судовому засіданні не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 27, 40-1, 124, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

Постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення.

Суддя