Справа № 438/1835/24
Провадження № 3/438/851/2024
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 листопада 2024 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

у провадженні Бориславського міського суду Львівської області перебувають матеріали адміністративної справи за № 438/1835/24, провадження № 3/438/851/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №143711 від 05 жовтня 2024 року.

Крім цього, у провадженні перебувають також матеріали адміністративної справи за № 438/1836/24, провадження № 3/438/852/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№143715 від 05 жовтня 2024 року.

Відповідно до ст.36 КУпАП: при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), вказані матеріали взаємопов`язані та спільний їх розгляд є доцільним, відповідно справи про притягнення ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 та ч.2 ст.130 КУпАП слід об`єднати в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі номер №438/1835/24, провадження №3/438/851/2024.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 05 жовтня о 19 год 13 хв в м. Бориславі по вул. І.Сеник (Тернавка) водій ОСОБА_1 керував мопедом Speed Gear без д.н.з. з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ та у медичному закладі відмовився, чим вчинив правопорушення повторно протягом року, чим порушив п.2.5 ПДР відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотично чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 05 жовтня о 19 год 13 хв в м. Бориславі по вул. І.Сеник (Тернавка) водій ОСОБА_1 керував мопедом Speed Gear без д.н.з. будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами, чим вчинив порушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

У судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП до таких не відносяться, тому вважаю можливим проводити розгляд справ у відсутність ОСОБА_1 , оскільки право останнього не порушується, в тому числі і на захист.

Крім цього, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому вважаю можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

Таким чином, вважаю за можливе провести розгляд справ за відсутності ОСОБА_1 , на підставі наявних матеріалів справи.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до диспозиції частини першої статті 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.130 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином, обов`язковою кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є повторність, тобто вчинення правопорушення повторно протягом року.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом. Така обставина обов`язково належить до предмета доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Звертаю увагу, що склад правопорушення включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують:- об`єкт адміністративного правопорушення, - об`єктивну сторону правопорушення; - суб`єкт адміністративного правопорушення; - суб`єктивну сторону правопорушення, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і на річковому транспорті та маломірних судах.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частино 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є водії транспортних засобів.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до змісту складених відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративне правопорушення, були складені у присутності останнього. Однак, як вбачається із відеозапису обставин події, які покладені в основу доведеності вини останнього працівник поліції не складав протоколи у його присутності, не роз`яснював йому права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Протоколи про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд та інші документи містять відмітку про відмову особи від підпису чи ознайомлення. Відеозапис обставин події свідчить про те, що поліцейські не роз`яснювали ОСОБА_1 суті вчинених правопорушень, не ознайомили останнього зі змістом протоколів та іншими документами.

Таким чином, уповноваженими особами були проігноровані вимоги глави 19 КУпАП .

Відповідно до п.4 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

При цьому, наявний в матеріалах справи відеозапис містить інформацію, що суперечать даним, внесеним у протокол про адміністративне правопорушення, а саме працівником поліції не було оголошено ознак алкогольного сп`яніння, при цьому не вчинено жодних дій для їх встановлення, однак з цих же відеозаписів чітко можна побачити, що порушення координації рухів відсутні, вимова чітка та логічна, тобто на переконання суду працівниками поліції не з`ясовано та не встановлено достатніх підстав для проведення огляду на стан сп`яніння.

Звертаю увагу на те, що з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не керував транспортного засобу Speed Gear без д.н.з., а лише штовхав останній. На пропозицію інспектора пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи тим, що транспортним засобом не керував. В подальшому працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу І Інструкції у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

З огляду на викладене, суд встановив те, що працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були допущені порушення вимоги КУпАП та підзаконних нормативно-правових актів, які ставлять під сумнів законність складених протоколів про адміністративне правопорушення та можливість прийняття його до уваги як належного та допустимого доказу.

Відсутність в справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.

Отже, саме факт керування транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони вказаного правопорушення, який не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, що ОСОБА_1 керував мопедом в період часу, який вказаний у протоколі, матеріали справи не містять.

Крім цього, склад даного адміністративного правопорушення передбачає обов`язкову суб`єктивну сторону у формі прямого умислу, тобто у даному випадку суду необхідно встановлювати чи мало місце добровільне волевиявлення водія про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі.

Зазначені вище обставини вказують на упереджене ставлення працівників поліції до особи правопорушника та вказують на намір останніх скласти протокол за будь-яких умов, тому суд вважає, що ОСОБА_1 був обмежений в своєму волевиявленні щодо оголошення працівникам поліції відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відсутність в справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.

Отже, саме факт керування транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони вказаного правопорушення, який не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, що ОСОБА_1 керував мопедом в період часу, який вказаний у протоколі, матеріали справи не містять.

Разом із тим, на думку суду, підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 5 статті 126 КУпАП за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№143715 від 05 жовтня 2024 року, зокрема по факту повторного протягом року керування ОСОБА_1 будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» ПДР України.

Відповідно до п.2.1«а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, серед іншого: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП),керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, зазначено, що правопорушення вчинено повторно протягом одного року, проте із оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, зважаючи на відсутність у діях останнього ознак вказаного адміністративного правопорушення, зокрема, такої кваліфікуючої його ознаки, як повторність, перекваліфікація якого чи самостійне редагування вищевказаного протоколу судом не допускається, а тому із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 5 статті 126 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.40-1, 126, 130, 266, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

п о с т а н о в и в :

матеріали адміністративної справи № 438/1835/24, провадження № 3/438/851/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та матеріали адміністративної справи за № 438/1836/24, провадження № 3/438/852/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, об`єднати в одне провадження та присвоїти об`єднаній справі № 438/1835/24, провадження № 3/438/851/2024.

Провадження в справах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.5 ст. 126 та ч.2 ст.130 КУпАП закрити, за відсутності в його діях складів адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст. 126 та ч.2 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області.

Суддя: Андрій СЛИШ