ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1517/24 Номер провадження 33/814/961/24Головуючий у 1-й інстанції Сметаніна А. В. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Леуською Л.Я. за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Марківа Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м.Полтави від 10 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу .

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 гривень.

За постановою судді, 12 лютого 2024 року о 12 годині 58 хвилин в м.Полтаві по вул. Сінна, 39, керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д/н НОМЕР_1 , не маючи права на керування таким транспортним засобом, не набувши цього права після закінчення терміну позбавлення права керування транспортним засобом строком відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 23.09.2019 року у справі №755/12548/19, яка набрала законної сили 03.10.2019 року, чим порушив постанову Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року зі змінами та доповненнями та ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух». Правопорушення вчинене повторно протягом року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку зі закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 628744 від 12.02.2023 року не

складався у його присутності. Висновок суду, що у протоколі було зазначено дату не вірно, є помилковим. Не допускається внесення змін, доповнень, виправлень, дописок у протокол, який було складено та підписано.

Як стверджує апелянт, протокол про адміністративне правопорушення мітить іншу дату - 12.02.2023 року, а не 12.02.2024 року, як зазначив суд, не містить детальної інформації щодо джерела походження відеофіксації, що стало наслідком ухвалення постанови усупереч положенням п. 3 ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Суд першої інстанції при накладенні стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, не вправі був застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами через те, що під час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, не був водієм в розумінні Правил дорожнього руху України, оскільки не був наділений спеціальним правом керування транспортним засобом.

Додатково ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді від 10.05.2024 року посилаючись на те, що про існування постанови суду йому стало відомо 19.07.2024 року в зв`язку з накладенням арешту на банківський рахунок державним виконавцем на виконання постанови. До суду не викликався, з текстом постанови ознайомився 19.07.2024 на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Суд приходить до висновку, що клопотання апелянта підлягає задоволенню, та йому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який ним пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Марківа Н.В. на підтримку апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів, оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статті.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №628744 від 12 лютого 2024 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №748148 від 29 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 гривень; копією постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 23 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік; довідкою УПП в Полтавській області, відповідно до якої, згідно інформації, що міститься в ЄДР МВС транспортний засіб Volkswagen Transporter, д/н НОМЕР_1 зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ; довідкою УПП в Полтавській області, відповідно до якої, згідно інформації, що міститься в ЄДР МВС, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія категорії А1, А, В1, В, С1, С; довідкою УПП в Полтавській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в сумі 3400 гривень; довідкою УПП в Полтавській області, відповідної до якої, згідно інформації, що міститься в ЄДР МВС на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік, строк позбавлення закінчився, ОСОБА_1 після закінчення строку позбавлення не набув права керування транспортним засобом, статус позбавлення в ЄДР МВС «діючий»; відеозаписом події.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення містить іншу дату - 12.02.2023 року, а не 12.02.2024 року суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки такі доводи були предметом розгляду суду першої інстанції, який належним чином перевірив фактичні обставини та належним чином встановив, що подія вказана у протоколі мала місце саме 12 лютого 2024 року.

Відхиляючи наведені мотиви суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи наявний рапорт поліцейського взводу 1 роти 4 БУПП в Полтавській області ДПП капрала поліції Топчій А., а також відеозапис події,

які оцінені належним чином та давали суду першої інстанції підстави для висновку про помилковість дати складення протоколу та дата події - 12 лютого 2023 року вказаної у протоколі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки наявні у справі докази беззаперечно давали суду першої інстанції підстави вважати, що подія адміністративного правопорушення та складення працівниками поліції протоколу відбулось саме 12 лютого 2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до ст. 35 КУпАП, повторним визнається вчинене особою протягом року однорідного правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

В той же час, під час апеляційного перегляду було встановлено, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2019 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення від 29.09.2023 року серії БАД №748148, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП до штрафу у розмірі 3400 гривень.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 після закінчення строку позбавлення права керування транспортними засобами, не набув права керування транспортним засобом у встановленому законом порядкую, статус позбавлення в ЄДР МВС «діючий».

Так, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення 12 лютого 2024 року, тобто після вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, за яке його було піддано адміністративному стягненню відповідно до постанови від 29.09.2023 року.

Таким чином, відповідно до ст. 35 КупАП, у діях ОСОБА_1 наявна кваліфікуюча ознака повторності, а відтак склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Посилання на те, що матеріали справи не містять доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 , не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, тому апеляційний суд вважає таку позицію обраною лінією захисту.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія та не був наділений спеціальним правом керування транспортним засобом під час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а тому не може бути позбавлений права, якого фактично не мав, на увагу не заслуговують, оскільки ОСОБА_1 будучи 29 вересня 2023 року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, повторно протягом року керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д/н НОМЕР_1 , після закінчення строку позбавлення не набув права керування транспортним засобом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, тому його і визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП.

Частина 5 ст. 126 КУпАП є спеціальною нормою, яка передбачає відповідальність особи, яка не має права керування транспортним засобом, тимчасово обмежена або позбавлена такого права однак, здійснює керування транспортним засобом повторно, протягом року. При цьому санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлює обов`язкове додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 5 до 7 років.

Зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_1 будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2019 року за ч.1 ст. 130 КУпАП, після закінчення терміну такого позбавлення, не набув права керування транспортними засобами, тобто будучи особою, яка не має права на керування транспортними засобами, повторно протягом року вчинив правопорушення у вигляді такого керування, тим самим, є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і до такої особи в обов`язковому порядку застосовується накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням положень ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене адміністративне правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м.Полтави від 10 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Октябрського районного суду м.Полтави від 10 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко