ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Агафонов С.А., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 19.08.2024 р. о 17:56 год., вул. Польова у м. Києві, вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, оскільки перебуваючи на місці вчинення кримінального правопорушення, де здійснювалася охорона місця події з метою збереження слідів злочину, на неодноразове законне розпорядження покинути місце злочину відмовився та намагався перешкоджати процесуальним діям поліцейських. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. На підставі вищевикладеного на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №528143 від 19.08.2024 року.

ОСОБА_1 в суді вини не визнав. Судді повідомив, що 19.08.2024 р. о 17:56 год., вул. Польова у м. Києві, повертався додому та помітив три екіпажа поліції, котрі розмовляли з чоловіками не української зовнішності. Зрозумівши, що згадані чоловіки не розуміють української мови, поставив телефон до нагрудної кишені футболки, ввімкнув камеру та підійшов до них поцікавитися, чи потрібна допомога. Однак, працівники поліції, не надавши будь-яких пояснень чи зауважень, застосували до нього фізичну силу та кайданки. Поруч з цим, зазначив, що працівників поліції не знімав, а останні не повідомили, що дана ділянка є місцем вчинення злочину. Візуальних оголошень також не було.

Дослідивши адміністративні матеріали та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Положеннями ч.2 ст.7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, суддя зазначає, що таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.

Така сама правова позиція визначена і в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26 червня 1992 року(зі змінами), де зазначено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Тобто, дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника поліції або розпорядження це акт юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.

Так, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , крім протоколу про адміністративне правопорушення в наявності лише рапорти інспектора взводу №1 роти№4 батальйону №3 полку №1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Павлюкова В. від 19.08.2024 року, в якому останній вказує, що під оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 на неодноразову вимогу покинути місце скоєння злочину з метою збереження слідів та предметів злочину відмовився та перешкоджав процесуальним діям працівників поліції, відносно нього було застосовано фізичну силу відповідно до ст. 44 Закону України «Про національну поліцію».

При цьому ні рапорт, ні протокол про адміністративне правопорушення не містять відомостей про будь-яку непокору з боку ОСОБА_1 чи про відмову останнього від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

До протоколу не долучено жодних доказів, які б свідчили про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, зокрема, пояснення свідків, відео чи фото фіксація обставин, зазначених у протоколі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучено лише два рапорти поліцейських.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.185 КУпАП. Більш того, в протоколі не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а саме, яку неодноразову вимогу чи розпорядження працівника поліції відмовився виконувати ОСОБА_1 .

Згідно ч.2 ст.31 ЗУ «Про національну поліцію» під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Переглянувши в судовому засіданні відеозапис, наданий ОСОБА_1 , суддя приходить до висновку, що останній не чинив злісної непокори законній вимозі поліцейського, оскільки поліцейські не висували йому жодних вимог.

У відповідності до вимог статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За наведених вище обставин, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи, суд дійшов висновку, що наявними в справі доказами не підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а тому склад вказаного правопорушення відсутній.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.185, ст. 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Агафонов С.А.