Номер провадження: 33/813/2318/24
Номер справи місцевого суду: 496/4727/24
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 09.08.2024 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушеня, передбаченного ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 478838, 30.06.2024 року об 11.50 годин в Одеській області, Одеський район, с. Маяки, автодорога М15 Одеса-Рені 40 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Даф», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження в установленому законом порядку медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 09.08.2024 ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 14.08.2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Біляївського районного суду Одеської області від 09.08.2024 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та визнати, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченного ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що працівниками поліції було долучено лише фрагменти відео файлів, що є порушенням п. 5 Розділу 2 Інструкції №1026 від 18.12.2018, оскільки відеозапис повинен проводитись безперервно. При цьому, безперервна фіксація події правопорушення унеможливлює повно та всебічно установити обставини, які мають значення для вирішення питання дотримання процедури оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Зазначені фрагменти відеофайлів також не містять дати та часу, які відображені в протоколі. Ставить під сумнів допустимість долучених фрагментів відеофайлів, так як матеріали справи, зокрема протокол не містять відомостей щодо технічних характеристик технічного запису на якому зафіксовані фрагменти відеофайлів.

Також зазначає, що працівники поліції не роз`яснили йому прав та обов`язків, наслідків відмови від проходження огляду, та запевнили, що це формальна процедура, чим фактично схиляли його до відмови від проходження огляду. Зміст пояснень, які наявні на окремому аркуші, а також містяться в протоколі продиктовані працівниками поліції, тобто фактично працівниками поліції не було відібрано пояснення у особи, відносно якої було складено протокол. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 не відстороняли, посвідчення водія також не вилучалось.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Кусь Ю.О. доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі, просили рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №478838 від 30.06.2024 (а.с.1);

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відміткою про відмову від проходження огляду (а.с. 4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 3);

- відеозаписами з місця події на які зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.8);

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Біляївського районного суду Одеської області від 09.08.2024 та порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 ставить під сумнів допустимість долучених фрагментів відеофайлів, так як матеріали справи, зокрема, протокол не містять відомостей щодо технічних характеристик технічного запису на якому зафіксовані фрагменти відеофайлів. Також посилається на те, що працівниками поліції було долучено лише фрагменти відео файлів, що є порушенням п. 5 Розділу 2 Інструкції №1026 від 18.12.2018, оскільки відеозапис повинен проводитись безперервно. При цьому, не безперервна фіксація події правопорушення унеможливлює повно та всебічно установити обставини, які мають значення для вирішення питання дотримання процедури оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Зазначені фрагменти відеофайлів також не містять дати та часу, які відображені в протоколі.

Проте, зазначені доводи апеляційний суд не приймає, з огляду на таке.

Згідно ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

До матеріалів справи долучений DVD+R з найменуванням « ОСОБА_2 », який містить відеозаписи події, що мали місце 30.06.2024.

Зафіксовані на них обставини, зокрема, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в повному та достатньому обсязі дають можливість встановити про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Безперервність відеозаписів, не спростовує належності фіксації факту правопорушення, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 . При цьому, неточності в фіксації дати та часу на відео з камер патрульних поліцейських, апеляційний суд розцінює як помилки технічного характеру в роботі камери, які не можуть бути підставою для визнання відеозаписів, які були здобуті в законний спосіб у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" неналежними та недопустимими.

Надані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, а наявні відеофайли відтворюють в необхідному обсязі обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Крім того, скаржником не заперечується, що на вказаних відеозаписах зафіксований саме він, відтак апеляційний суд вважає долучені відеозаписи належними, достовірними та допустимими.

Щодо доводів апеляційної скарги, що працівники поліції не роз`яснили йому прав та обов`язків, наслідків відмови від проходження огляду, та запевнили, що це формальна процедура, чим фактично схиляли його до відмови від проходження огляду, апеляційний суд зазначає наступне.

З долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Проте, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою «Alcotest Drager», так і в медичному закладі відмовився. При цьому ОСОБА_1 було роз`яснено, що за порушення п. 2.5 ПДР, а саме - за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на нього буде складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з приводу чого останній жодним чином не заперечував.

З протоколу про адміністративне правопорушення ААД №478838 від 30.06.2024 також вбачається, що права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 були роз`ясненні, ав графі «пояснення...» останній зазначив, що «з протоколом ознайомлений згоден». Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відміткою про відмову від проходження огляду також підписаний ОСОБА_1 без зауважень.

Натомість жодних дій з боку працівників поліції, які б свідчили про ведення в оману ОСОБА_1 для того, щоб відмовити останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння апеляційним судом не встановлено, а встановлені у справі обставини, свідчать про те, відмова ОСОБА_1 була добровільною.

Доводи скаржника в частині того, що зміст пояснень, які наявні на окремому аркуші, а також, які містяться в протоколі продиктовані працівниками поліції, також не заслуговують на увагу, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зазначеної обставини, або оскарження у встановленому законом порядку дій працівників поліції матеріали справи не містять та ОСОБА_1 надано не було.

Доводи апеляційної скарги, що від керування транспортним засобом ОСОБА_1 не відстороняли, посвідчення водія також не вилучалось не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Надані довідки про стан здоров`я третіх осіб, що стало за доводами апелянта причиною відмови від проходження огляду підставою для звільнення від відповідальності бути не може, оскільки мотиви відмови від проходження огляду на стан спяніння правового значення не мають.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 09.08.2024 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова