ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/343/24 Справа № 709/50/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Левченко В. В. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Клименка В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07 травня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Вч- НОМЕР_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Відстрочено виконання постанови в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень - на 6 місяців, а саме до 08 листопада 2024 року.

Зупинено перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у вигляді штрафу до закінчення строку відстрочки, а саме до 08 листопада 2024 року.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 26 грудня 2023 року о 01.06 годині в смт. Чорнобай по вул. Центральній керував автомобілем MAZDA 6 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням відеофіксації. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що не згоден з даним рішенням, оскільки вважає, що матеріали про адміністративне правопорушення зібрані з порушенням процедури притягнення до відповідальності.

Гадає, що протокол про адміністративне правопорушення складений без дотримання ст. ст. 256, 268 КУпАП.

На думку захисника, у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у зв`язку з цим постанова судді та викладені в ній факти ґрунтується лише на припущеннях, а відтак не може бути законною, обґрунтованою та об`єктивною.

Вказує, що поліцейським було проігноровано усне клопотання ОСОБА_1 на правову допомогу, чим порушено його право на захист. Щодо цього посилається на рішення Верховного Суду від 18 лютого 2020 року (справа №524/9827/16-а).

Відзначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на номера камер, чи інші відомості, за допомогою яких фіксувалось правопорушення та здійснювався відеозапис. Зауважує, що наведене є обов`язковим при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки надає долученим до протоколу відеозаписів статусу доказів у справі, які можуть бути використані судом.

Тому, на думку захисника, вказані відеозаписи, не можуть бути належними та допустимими доказами у зв`язку з невідповідністю вимогам до ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Переконаний, що у суду були відсутні повноваженні на витребування від уповноваженого органу додаткових доказів відеозаписів.

Ще зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить визначених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, результатів огляду стану сп`яніння ОСОБА_1 . Відомості про те, що акт огляду був долучений до протоколу, в протоколі відсутній. Зауважує, що цей акт не підписаний, відсутні відомості про посадову особу, що його склала.

Не погоджується з зазначеними у постанові доводами суду з посиланням на відеодокази (відомості, про які не зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення) про те, що при спілкуванні з поліцейським ОСОБА_1 повідомляв про місце куди той прямує, не повідомив, що відпочиває в автомобілі, та навпаки продовжив рух автомобілем.

Вважає, що суд вказавши зазначене, не здійснював оцінювання наявних у справі доказів, а виклав свої розміркування.

Зазначає, що у зв`язку з тим що ОСОБА_1 не знав, що його буде притягнуту до адміністративної відповідальності, відповідно показань, які б мали захисний характер не надавав.

З урахуванням порушених прав ОСОБА_1 , а саме не роз`яснення ст.63 Конституції України, та підтвердження цього в судовому засіданні, вважає посилання судом на показання особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не можуть бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Клименка В.М., які підтримали апеляційні вимоги та надали пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №348756 від 26 грудня 2023року ОСОБА_1 в цей день о 01 год. 06 хв., в смт. Чорнобай по вул. Центральній керував автомобілем MAZDA 6 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія за допомогою спеціального приладу Alcotest Drager 6810, результат огляду 1,51 ‰.

Цей протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколах обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.

У відповідності до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів результат огляду ОСОБА_1 становив 1,51‰.

Попри доводи апелянта, цей акт підписаний особою, що його склала. Та обставина, що акт не містить даних про посадову особу, що його склала, не тягне за собою визнання цього доказу недопустимим.

Заразом апеляційний суд зауважує, що вказаний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не є єдиним та вирішальним доказом, що підтверджує, перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та зафіксовані відповідні результати проведеного огляду, що ним не заперечувалось в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд враховує, що результати цього огляду також зафіксовані роздруківкою приладу Alcotest Drager 6810 від 26 грудня 2023 року.

Окрім того, судом першої інстанції наданий аналіз відеозапису з нагрудних камер (бодікамер), з якого видно, що водій ОСОБА_1 не заперечував, що керував транспортним засобом, навпроти просив допомогу у поліцейського щодо вказівки напрямку руху. З цього відеозапису можливо прийти до висновку, що ОСОБА_1 здійснював рух на своєму транспортному засобі за службовим автомобілем поліцейського, з метою визначення напрямку руху.

Наведене спростовує позицію апелянта, що ОСОБА_1 у цьому випадку не був водім, цебто не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Щодо доводів захисника про визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом суддя районного суду мотивовано вказав, що відеозапис долучений до адміністративних матеріалів, а зафіксовані на ньому події відповідають фактам викладеним у протоколі про адміністративні правопорушення та обставинам події, що відбулася 26 грудня 2023 року, а тому суд не ставить під сумнів те, що події відображені на відеозаписі відбулися саме у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення дату і час.

Додатково апеляційний суд зауважує, що відсутність у постанові судді вказівки на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис поліцейським, не тягне за собою безумовної підстави для визнання цього доказу недопустимим, оскільки вимоги до постанови судді про накладення адміністративного стягнення та до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів не є тотожними.

Апеляційний суд відзначає, що ці відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки згідно з приписами п.1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Також додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Доводи апелянта з приводу переривання відеозапису з нагрудних камер поліцейських не є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі, адже наявними записами зафіксовані фактичні дані, що потребують доказування у справі про адміністративне правопорушення: наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Слід відзначити, що захисник в апеляційній скарзі приводить нерелевантну практику Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, оскільки в ній ідеться про розгляду справи посадовою особи уповноваженого підрозділу Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів.

Зокрема у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року (справа № 686/11314/17), на яке посилається апелянт, розглядалось питання про порушення права на правову допомогу, у разі розгляду справи поліцейським за ст. 122 КУпАП на місці зупинки транспортного засобу.

Разом з тим, справу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП було розглянуто іншим уповноваженим органом судом за участі захисника ОСОБА_2 .

Водночас, згідно з положеннями ст. 268 КУпАП участь захисника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не передбачена.

Судом першої інстанції під час розгляду справи від органу уповноваженого на складання протоколу про адміністративне правопорушення були витребувані повну версію відеозапису з нагрудної камери працівника поліції. Вказані дії суду не свідчать про його упередженість чи порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). За сталою практикою ЄСПЛ суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Утім такі дії судді по витребуванню відеозапису не суперечать завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, що визначені ст. 245 КупАП, та не спрямовані на самостійне відшукування доказів винуватості особи у вчиненні правопорушення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови суду та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Клименка В.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07 травня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук