Справа № 505/3806/24
Провадження № 3/505/2652/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.10.2024 р. суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Павловська Г.В. розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ІПН: НОМЕР_1 , старшого лейтенанта за мобілізацією, військова частина

НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 і мешкає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

-за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

19 вересня 2024 року, близько 13 години 00 хвилин командуванням військової частини НОМЕР_2 було виявлено старшого солдата ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння на території розташування військової частини НОМЕР_2 (більш точне місце розташування зазначити не можливо у зв`язку із введенням на території України воєнного стану). В подальшому його було доставлено до Подільської міської лікарні, де було встановлено стан алкогольного сп`яніння (висновок №329 від 19 вересня 2024 року). Таким чином старший солдат ОСОБА_1 у порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 19 вересня 2024 року, близько 13 години 00 хвилин виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_2 (більш точне місце розташування зазначити не можливо у зв`язку із введенням на території України воєнного стану) в умовах особливого періоду, тобто вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 21 вересня 2024 року, близько 10 години 00 хвилин командуванням військової частини НОМЕР_2 було виявлено старшого солдата ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння на території розташування військової частини НОМЕР_2 (більш точне місце розташування зазначити не можливо у зв`язку із введенням на території України воєнного стану). В подальшому його було доставлено до Подільської міської лікарні, де було встановлено стан алкогольного сп`яніння (висновок №332 від 21 вересня 2024 року). Таким чином старший солдат ОСОБА_1 у порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 21 вересня 2024 року, близько 10 години 00 хвилин виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_2 (більш точне місце розташування зазначити не можливо у зв`язку із введенням на території України воєнного стану) в умовах особливого періоду, тобто вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин, враховуючи, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються одним і тим же суддею одночасно, вказані справи слід об`єднати в одне провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заперечень на протокол про вчинене адміністративне правопорушення не надіслав, хоча про його складання був обізнаний. Вказане дає суду підстави вважати, що ОСОБА_1 самоусунувся від виконання процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, тому роблю висновок про можливість розгляду справи в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 10 жовтня 2024 року через канцелярію суду надав заяву за вх. № 13694 в якій вину за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП визнав. Просив протоколи обєднати в одне провадження, справу розглянути у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ОД/П/№545 від 21 вересня 2024 року, протокол про адміністративне правопорушення серії ОД/П/№547 від 21 вересня 2024 року, пояснення ОСОБА_1 , висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №329 від 19 вересня 2024 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №332 від 21 вересня 2024 року, письмові пояснення ОСОБА_1 , службову характеристику ОСОБА_1 , копію посвідчення офіцера ОСОБА_1 , витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №24 від 21 травня 2024 року, роздруківку ІПНП «Цунамі», заяву ОСОБА_1 від 10 жовтня 2024 року, суддя прийшла до наступного.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумції факту.

Зокрема, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 86 рішення ЄС від 11 липня 2013 року у справі «Вєрєнцов проти України»).

Всебічно дослідивши обставини справи, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 280 КУпАП, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суддя прийшла до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 КУпАП.

При накладенні стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.

Обставини, що обтяжують чи пом`якшують адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлені.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, суддя вважає за необхідне визнати винним ОСОБА_1 , в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-20 ч. 3 КУпАП та притягнути його до відповідальності у вигляді штрафу.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ч. 2 ст. 36 КУпАП, ч. 3 ст.ст. 172-20, 221, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-20 ч. 3 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, отримувач коштів: ГУК в Одеській області /м.Подільськ/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526, банк отримувача: Казначейство України, номер рахунку (IBAN) UA0015746.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок - отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783, банк отримувача:Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UА0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суддя Г.В. Павловська