Номер провадження: 33/813/2615/24
Головуючий у першій інстанції Русєва А.С.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/10053/24

Номер провадження: 33/813/2615/24

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

за участю секретаря судового засідання - Губара Д.В.,

Особи, які прийняли участь у розгляді справи:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

- захисник адвокат Яковлєва Людмила Іванівна,

- потерпіла ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Яковлєвої Людмили Іванівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду, з урахуванням постанови від 08 жовтня 2024 року про виправлення описки щодо правильного зазначення прізвища, ОСОБА_3 , яка згідно Свідоцтва про зміну імені від 02.08.2024 р. Серія НОМЕР_1 (а. с. 64 зворотна сторона) змінила прізвище на Доній, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді виді штрафу в розмірі 850,00 грн.. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі - 605,60 грн..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 13.06.2024 року о 17 год. 40 хв. у м. Одеса ОСОБА_3 керувала транспортним засобом «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Гагарінське плато. Рухаючись заднім ходом скоїла наїзд на припаркований транспортний засіб «BMW», державний номерний знак НОМЕР_3 , водія ОСОБА_2 .. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, таким чином ОСОБА_3 порушила вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії ААД № 907779 від 13.06.2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Яковлєва Людмила Іванівна, діюча в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм діючого законодавства.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не під`їднав ОСОБА_3 до відеоконференції, безпідставно не задовольнив клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушив процедуру розгляду справи, право ОСОБА_3 на справедливий суд.

Протокол серії ААД № 907779 від 13.06.2024 року не відповідає вимогам, передбаченим ст. 256 КУпАП, а саме: - у протоколі на зазначено напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3 , де саме відбувся наїзд на припаркований автомобіль, чи перебував водій у припаркованому автомобілі; - відсутня фото- відео- фіксація; - у протоколі неправильно зазначена адреса ОСОБА_3 , що передбачало можливість направлення справи для розгляду до суду за місцем її проживання; - не зазначено ні свідків, ні потерпілих.

Суд самостійно визначив потерпілу особу, викликав її до суду та опитав. Тим самим суд взяв на себе роль обвинувачення замість безстороннього та справедливого розгляду справи.

За вищевказаних недоліків протоколу суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про його повернення на до оформлення.

ОСОБА_3 із суттю правопорушення, викладеного у протоколі, не погоджується. У неї була відсутня об`єктивна можливість передбачити раптовий виїзд автомобіля «BMW». Судом безпідставно відхиллено наданий нею доказ Висновок судового експерта від 12.08.2024 р. про те, що у діях ОСОБА_3 не вбачається невідповідності вимогам ПДР, які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку з вчиненням ДТ. Безпідставним є посилання суду на те, що експерт не попереджений про кримінальну відповідальність.

Судом не враховано, що ОСОБА_3 змінила прізвище на Доній.

Суд першої інстанції не врахував: 1) положення ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про те, що кожен чиї права та свободи порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі; 2) практику ЄСПЛ: - про те, що до проваджень про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект; - щодо доведення вини поза розумним сумнівом; 3) положення ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може грунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачяться на її користь ; 4) висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні від 22.10.2020 р. №23-рп/2010 про неналежність доказів, отриманих з порушенням встановленого законом порядку, не уповноваженою на те особою.

Посилаючись на вказані доводи, адвокат Яковлєва Людмила Іванівна, діюча в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_4 та її захисник - адвокат Яковлєва Л.І. у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити. Постанову суду першої інстанції просили скасувати, провадження у справі закрити. Надали додаткові пояснення.

ОСОБА_2 у судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін. Надала додаткові пояснення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_4 та її захисника - адвоката Яковлєвої Л.І, потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП України.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винна у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується:

- відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 907779 від 13.06.2024 року, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення (а. с. 1);

- схемою місця ДТП, на якій зафіксовано час та місце, а також напрямок руху транспортних засобів, їх місцезнаходження, локалізація пошкоджень (а. с. 2);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 13.06.2024 р. (а. с. 3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.06.2024 р. (а. с. 4).

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Пункт 2.3.б ПДР України покладає на водія обов`язок бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 13 червня 2024 року, які нею були надані на місці ДТП, остання приїхала в дитячий садок Orange забрати свою дитину о 17:20. Коли ОСОБА_2 з дитиною вийшли з дитячого садочку і підійшли до свого автомобіля BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , то побачила, що пошкоджено ліві двері, пороги та молдінги. Автомобіль OPEL НОМЕР_2 вдарив її автомобіль (а. с. 3).

Вказані пояснення ОСОБА_2 підтвердила у судовому засіданні. ЇЇ пояснення є послідовними, не суперечливими.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 13 червня 2024 року, які нею були надані на місці ДТП і вона це підтвердила у судовому засіданні, під час виїзду з парковочного місця заднім ходом на своєму автомобілі ударила стоячий поперек автомобіль BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 . Завдала механічні пошкодження у передні ліві двері (а. с. 4). У судовому засіданні ОСОБА_1 надала інші пояснення, а саме про те, що під час її руху заднім ходом автомобіль BMW несподівано, раптово появився на напрямку її руху чим створив перешкоди. Вона не могла уникнути зіткнення.

Під час дослідження схеми ДТП, з одночасними наданням пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , була встановлено послідовність дій її учасників, і не було встановлено невідповідності відомостям, зазначеним у складеному поліцейськими протоколі та Схемі ДТП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав можливості ОСОБА_1 прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чим порушив право останньої на справедливий суд, були усунуті апеляційним судом. ОСОБА_1 безпосередньо прийняла участь у судовому засіданні апеляційного суду та надала пояснення. Також апеляційним судом прийнято до уваги, що ОСОБА_3 змінила прізвище на - Доній.

Доводи апелянта про те, що протокол складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, які не дають можливості встановити дійсні обставини вчинення ДТП, а тому його безпідставно не повернуто на до оформлення, спростовуються дослідженими апеляційним судом письмовими поясненнями учасників ДТП, наданими поліцейським під час оформлення матеріалів, та їх поясненням у судовому засіданні, а також дослідженою апеляційним судом схемою ДТП з одночасним наданням пояснень її учасників.

На схемі зображено проїзджу частину дороги по вулиці Гагарінське плато, 5а з наведеними наступними параметрами: - відстань від правого переднього колеса та правого заднього колеса автомобіля припаркованого BMW державний номерний знак НОМЕР_3 до гагарінського плато - 13 м.; - відстань від місця зіткнення та правого заднього колеса автомобіля OPEL державний номерний знак НОМЕР_2 , - 9 м.; - відстань від OPEL державний номерний знак НОМЕР_2 та дороги 10-11 м; - відстань від BMW державний номерний знак НОМЕР_3 та дороги 12 м.. Зазначено, що автомобіль 2 (BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 ) був припаркований.

Апеляційний суд зазначає, що досліджена апеляційним судом Схема ДТП, з одночасним наданням пояснень її учасниками, узгоджується з письмовими поясненнями учасника ДТП водія ОСОБА_1 , відібраними у неї поліцейськими під час оформлення матеріалів ДТП, про те, що «…під час виїзду з парковочного місця заднім ходом на своєму автомобілі ударила стоячий поперек автомобіль BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 . Завдала механічні пошкодження у передні ліві двері…».

Вищевказане також узгоджується з письмовими поясненнями учасника ДТП водія ОСОБА_2 , відібраними у неї поліцейськими під час оформлення матеріалів ДТП, про те, що «…коли ОСОБА_2 з дитиною вийшли з дитячого садочку і підійшли до свого автомобіля BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , то побачила, що пошкоджено ліві двері, пороги та молдінги. Автомобіль OPEL НОМЕР_2 вдарив її автомобіль…». Апеляційний суд зазначає, що вищевказані пояснення ОСОБА_2 підтверджуються її поясненнями у судовому, вони є послідовними, такими, що не суперечать іншим доказам по справі.

Графічно позначені на схемі місця ДТП місця розташування автомобілів у їх кінцевому положенні після зіткнення та описані механічні пошкодження автомобіля в місцях їх локалізації, письмові пояснення учасників ДТП, надані поліцейським під час оформлення матеріалів адміністративної справи, а також надані останніми пояснення у судовому засіданні під час дослідження Схеми ДТП, містять достатньо відомостей для правильного встановлення механізму ДТП.

Виходячи з вищевказаного, апеляційний суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 , надані нею у судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд самостійно визначив потерпілу особу, викликав її до суду та опитав, тим самим суд взяв на себе роль обвинувачення замість безстороннього та справедливого розгляду справи є неспроможними, виходячи з наступного.

Статтею 269 КУпАП передбачено, щ о потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Потерпілого може бути опитано як свідка відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Діючим КУпАП не передбачено, що потерпілою визнається особа, відносно якої винесено відповідне процесуальне рішення про залучення такої особи в якості потерпілого.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи встановлено, що у результаті вчинення ДТП було завдано механічні пошкодження автомобілю під керуванням ОСОБА_2 .. Таким чином, остання автоматично становиться потерпілою у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апелянта про те, що суд безпідставно відхилив наданий стороною захисту доказ Висновок судового експерта від 12.08.2024 р. про те, що у діях ОСОБА_3 не вбачається невідповідності вимогам ПДР, які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку з вчиненням ДТП, безпідставним є посилання суду на те, що експерт не попереджений про кримінальну відповідальність, необхідно зазначити наступне.

Знайшли своє підтвердження доводи апелянта про безпідставність посилань суду на те, що експерт не попереджений про кримінальну відповідальність, оскільки на другій сторінки висновку зазначено, зокрема «…Висновок виготовлено для подання до суду, про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний висновок за ст. 384 Кримінального кодексу України експерт обізнаний…».

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновками суду про не прийняття вказаного Висновку експерта інженерно-транспортного дослідження № 51 від 12.08.2024 року, оскільки він був виготовлений на підставі вихідних даних, наданих тільки одним учасником ДТП ОСОБА_1 , які суперечать її письмовим поясненням, наданим поліцейським від час оформлення матеріалів ДТП. Такими що суперечать дослідженим матеріалам справи є посилання експерта на те, що під час зіткнення автомобіль BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 рухався.

Перевіривши доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та наданні у судовому засіданні, заперечення потерпілої, з ураховуючи усі наявні у справі і перевірені апеляційним судом докази, зокрема схему місця ДТП, пояснення учасників ДТП, надані інспектору поліції під час оформлення матеріалів справи, а також їх пояснення у судовому засіданні, апеляційний суд приходить до висновку, що вказані докази в їх сукупності вказують на те, що саме водієм ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем OPEL, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, було допущено зіткнення з автомобілем BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , який був припаркований і перебував у статичному стані по вул. Гагарінське плато, 5а в м. Одесі.

Відповідно до п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

За порушення вимог зазначеного пункту ПДР України передбачена відповідальність встановлена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження районним судом обставин справи про адміністративне правопорушення, не має підстав вважати, що судом була допущена суттєва неповнота судового розгляду.

Таким чином, вищевказані доводи апеляційної скарги в їх сукупності про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд визнає недоведеними, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами в їх сукупності.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Яковлєвої Людмили Іванівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , є недоведеними, а тому вона не підлягає задоволенню. Постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, її постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Вищезазначені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, які зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зводяться лише до незгоди з висновками суду першої інстанції, формування позиції захисту. Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Яковлєвої Людмили Іванівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін