Провадження № 3/161/6015/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 14 листопада 2024 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Антіпова Т.А., за участю секретаря судового зсідання Семенової І.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Мамченка І.О., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працює, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2024 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 210095 від 17.09.2024 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно гр. ОСОБА_1 .

За змістом складеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 17.09.2024 року близько 00.05 годин. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство фізичного та психологічного характеру щодо своєї свекрухи гр. ОСОБА_2 , що виражалось у нецензурній лайці, словесних образах, штовханнях, шарпанні за одяг, та ударами в груди, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визнала та надала наступні пояснення. За даною адресою вона проживає спільно з чоловіком, сином, якому 4 роки, та свекрухою ОСОБА_2 вже близько 10 років. Десь близько року тому стосунки у спілкуванні між нею та свекрухою почали погіршуватися, причини тому вона пояснити не змогла. Так, вечері, 16 вересня 2024 року вона пішла на прогулянку з дитиною, завітали до знайомої в гості, де перебували приблизно до 23.00, потім викликала таксі та приїхала додому близько 23.15-23.20 год. Всі були в гарному настрої, оскільки добре провели час, дитина була задоволена. Вони з дитиною зайшли до себе в кімнату, де перебував її чоловік, та почали ділитися своїми враженнями про проведений час. В цей час в кімнату зайшла її свекруха, ОСОБА_2 , та почала на підвищеному тоні з нею спілкуватись, ображати її при дитині, звинувачуючи у пізньому поверненні додому та неналежному догляді за дитиною, яка не повинна так пізно повертатися додому. На що ОСОБА_1 сказала, щоб свекруха вийшла з кімнати, що та і зробила. В подальшому, ОСОБА_1 пішла на кухню взяти склянку води на ніч для дитини. Проте, в дверях кухні стояла ОСОБА_2 , не надавала можливості пройти, а на прохання дати можливість взяти воду для дитини, не реагувала і казали, щоб невістка не заходила до кухні, допоки ОСОБА_2 там перебуває. Розпочалась сварка, і ОСОБА_1 з метою все ж таки зайти до приміщення кухні, посунула свою свекруху вбік від дверей. В цей час до кухні прийшов чоловік ОСОБА_3 та, з метою припинення конфлікту, забрав дружину ОСОБА_1 , до їх кімнати. Додатково ОСОБА_1 , пояснила, що ніякого домашнього насильства щодо своєї свекрухи вона не здійснювала, конфлікт, який між ними відбувся в ніч з 16.09.2024 року на 17.09.2024 року, має триваючий характер, оскільки ОСОБА_2 завжди незадоволена тим, як вона виховує сина, як вона виглядає і як вона поводить себе взагалі. Тож, неодноразові сварки між ними виникають, здебільшого, на побутовому рівні, і жодного відношення до проявів психологічного або фізичного насильства не мають. Окрім цього, пояснила, що вона також зверталась до органів поліції із заявою про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо неї, станом на день розгляду цієї справи, адміністративна справа щодо її свекрухи ОСОБА_2 була закрита судом за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Мамченко І.О. підтримав пояснення ОСОБА_1 , просив суд закрити дану справу про адміністративне правопорушення з огляду на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні надала наступні пояснення. 17 вересня 2024 року, о 00.05 годин її невістка, ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 повернулася з прогулянки додому. Поки її невістка ОСОБА_1 роздягалась, дитина пішла до кімнати, де перебував чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який є сином потерпілої. ОСОБА_2 пішла слідом за онуком до їх кімнати, де почала вказувати сину на ненормальну та неналежну поведінку його дружини, яка пізно повернулась додому і дитина в такий пізній час не спить, а гуляє і, що все це не має так бути. В цей час до кімнати зайшла невістка ОСОБА_1 та на підвищених тонах наказала їй вийти з кімнати, при цьому вживала образливі слова на її адресу. В подальшому, вже на кухні між ними розпочалася сварка, оскільки ОСОБА_1 хотіла пройти на кухню, з її слів, за водою, проте ОСОБА_2 не пускала невістку допоки на кухні перебуває вона сама. Тоді, ОСОБА_1 завдала їй удар в груди, в сонячне сплетіння, від чого на наступний день у неї утворився синець. На їх крики до кухні прийшов її син - ОСОБА_3 та забрав свою дружину ОСОБА_1 в їх кімнату, після чого конфлікт припинився. На наступний день вона звернулась до органів правопорядку із заявою про вчинене щодо неї домашнє насильство її невісткою ОСОБА_1 , проте за зняттям побоїв вона звертатись не хотіла, але згодом звернулась до травмпункту КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади», де їй було видано довідку про отримані забої від 18.09.2024 року. Підтвердила, що між нею і невісткою вже близько року як погіршились стосунки, та періодично виникають конфлікти, під час яких невістка її ображає нецензурними словами та образливими висловами. Проте, до поліції ОСОБА_2 звернулась вперше.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні надав наступні пояснення. ОСОБА_1 це його дружина, потерпіла по даній справі ОСОБА_2 це його мати. Вони мешкають разом із матір`ю в двокімнатній квартирі вже близько 10 років, проте стосунки між ними погіршились близько року тому. Так, 16 вересня 2024 року, в проміжок часу з 23.00 по 24.00 годину його дружина, ОСОБА_1 , повернулась додому з гостей, де перебувала разом із сином, зайшла до їх кімнати і почала розказувати, як вони провели час. В цей період, його мати ОСОБА_2 до них в кімнату не заходила. Трохи пізніше, дружина ОСОБА_1 пішла на кухню, взяти води для дитини, де в той час перебувала його мати, ОСОБА_2 Потім він почув словесну перепалку, пішов на кухню, де побачив, що між його дружиною та матір`ю відбувається словесний конфлікт, та забрав дружину до їх кімнати з метою припинити сварку. Про вчинення його дружиною психологічного або ж фізичного насильства щодо матері, стверджував про відсутність такої поведінки між ними, посилаючись на те, що непорозуміння між жінками виникає з причини важкості спільного проживання кількох дорослих людей різного покоління в одному помешканні. Додатково пояснив, що ще до повернення дружини із сином додому, його мати заходила до нього в кімнату і питала, чому в такий пізній час дружина з дитиною ще не вдома, та зазначала про неприпустимість такої поведінки з боку ОСОБА_1 Підкреслив, що після повернення дружини додому, ОСОБА_2 до них в кімнату не заходила, а конфлікт почався між жінками саме на кухні. Факту штовханини чи завдання удару він не бачив.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, її захисника, потерпілої особи ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 , перевіривши інші матеріали справи та надавши оцінку доказам, наявним в ній, суд доходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 210095 від 17.09.2024 року, що безпосередньо у провину ОСОБА_1 ставиться вчинення 17.09.2024 року близько 00.05 годин домашнього насильства фізичного та психологічного характеру щодо своєї свекрухи гр. ОСОБА_2 , що виражалось у нецензурній лайці, словесних образах, штовханнях, шарпанні за одяг, та ударі в груди.

Так, ОСОБА_1 заперечувала вчинення будь-яких протиправних дій у відношенні ОСОБА_2 та зазначала про вчинення домашнього насильства саме з боку останньої.

В свою чергу, ОСОБА_2 повністю підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 210095 від 17.09.2024 року.

Таким чином, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (як письмові, так і надані безпосередньо в судовому засіданні) є повністю протилежними.

При цьому, суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_3 , підтвердив лише факт взаємної словесної суперечки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Та зазначив, що безпосередньо свідком вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 не був.

Приймаючи до уваги пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно яких, між ними останнім часом склалися неприязні стосунки, суд не може прийняти до уваги пояснення ОСОБА_2 , як єдину підставу для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, надаючи оцінку копії довідки № 8969 від 18.09.2024 року КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади», яка була видана потерпілій ОСОБА_2 про виконану рентгенографію та діагноз: «забій п/ш гематоми обох плечей. Забій грудної клітини», суд не може вважати це належним та допустимим доказом по справі, оскільки звернення до лікаря рентгенолога відбулось 18.09.2024 року, тоді як події стались в ніч з 16.09.2024 року на 17.09.2924 року. Окрім цього, відповідно до пояснень самої потерпілої від 17.09.2024 року, відібраних інспектором взводу 1 роти 4 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенантом поліції Дмитрук Д.М., ОСОБА_2 зазначила про відмову від проходженні СМЕ ( а.с. 3-4).

Будь-яких доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 62 Конституції України Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, вказані вище обставини в сукупності дають підстави для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 124, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова