Справа № 464/1800/24 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 33/811/1289/24 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу з доповненнями до неї, захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Фецяка Василя Ярославовича на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 13 серпня 2024 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000(тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60коп. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 29 лютого 2024 року о 12 год 53 хв. по пр. Червоної Калини, 40 у м.Львові керуючи транспортним засобом марки «Audi A6» н.з. НОМЕР_1 , вжив алкоголь, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю (результат огляду АТ Drager 2.45‰), до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, чим порушив п.2.10є Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі з доповненнями до неї, захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Фецяк В.Я. покликається на те, що оскаржувана постанова ухвалена з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у постанові суду дійсним обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 під час паркування не відчув зіткнення з іншим транспортним засобом через незначність такого, відтак, не вживав ніяких дій, тобто в даному випадку не вбачалося виникнення ознак виконання вимог п.2.10 є ПДР України. Вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, передбачені ст. 251 КУпАП вчинення ДТП, зафіксовані в установленому законом порядку, окрім відеозапису відеоспостереження. Звертає увагу на те, що пояснення свідка ОСОБА_2 жодним чином не підтверджують вживання ОСОБА_1 алкоголю після ДТП. Акцентує увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено лише за ч.4 ст. 130 КУпАП, жодних доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП матеріали справи не містять. Стверджує, що за відсутності доказів вживання ОСОБА_1 алкоголю після ДТП, відсутність належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що має суттєве значення для кваліфікації його дій, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, є недоведеною.

Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_1 та його захисник адвокат Фецяк В.Я., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі у справі не з`явилися, про причини неявки не повідомили, і клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за їх відсутності, так як згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 4 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність зокрема за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 29 лютого 2024 року серії ААБ №867452, де викладена фабула вчиненого правопорушення; відеозаписом події; результатом тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу алкотестера «Drager», яким встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 2,45%; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапортами працівників поліції; поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №867452 від 29 лютого 2024 року, складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, та особи-порушника, чим спростовуються твердження апелянта.

Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, про що свідчить підпис останнього у такому.

Поряд з цим, апеляційним судом встановлено, що 13 серпня 2024 року постановою Сихівського районного суду м.Львова, ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП, а саме: у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 29 лютого 2024 року о 12 год 53 хв. по пр. Червоної Калини, 40 у м.Львові.

Відповідно до п. 2.10є ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи відеозаписів, під час спілкування з учасниками пригоди, правопорушник ОСОБА_1 факт скоєння ДТП визнав та на запитання працівника поліції відповів, що вживав спиртні напої після ДТП.

Таким чином, твердження апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для зміни чи скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Фецяка В.Я. залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 13 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.