Справа № 643/1015/24
Провадження № 3/643/951/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

1. Обставини адміністративного правопорушення, визнані судом доведеними

16.01.2024 о 12-59 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля буд. 44 по вул. Сабурівській у м. Харкові в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 142 від 22.01.2024, складеним Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» (Висновок № 142).

2. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом особою в стані наркотичного сп`яніння.

3. Підстави розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, та його захисника

ОСОБА_1 у судові засідання не з`явився, викликався до суду належним чином шляхом направлення судових повісток, а також смс-повідомлень.

Вказані повістки направлялись на адресу ОСОБА_1 , зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення та клопотаннях його захисника, і повернулись неврученими адресату.

З метою належного виклику до суду ОСОБА_1 , останньому також направлялись смс-повідомлення про виклик до суду на його номер мобільного телефону, зазначений в клопотанні захисника. Смс-повідомлення завчасно отримані адресатом.

18.04.2024 захисник ОСОБА_1 адвокат Овчаренко С.О. подав письмове клопотання про закриття провадження у справі за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Захисник Овчаренко С.О. приймав участь у судовому засіданні 08.07.2024 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Під час судового засідання відеоконференцзв`язок із захисником перервався. Ураховуючи необхідність забезпечення права ОСОБА_1 на захист, а також запроваджений в Україні воєнний стан та періодичні аварійні відключення електроенергії, суд не став закінчувати розгляд справи в судовому засіданні 08.07.2024 за відсутності захисника та відклав судове засідання на іншу дату.

У наступні судові засідання 26.08.2024, 07.10.2024, 13.11.2024 захисник не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив, викликався до суду належним чином шляхом направлення судової повістки до особистого кабінету у підсистемі «Електронний суд».

З метою належного виклику до суду захисника, останньому також направлялось смс-повідомлення про виклик в судове засідання на номер мобільного телефону, зазначений в його письмових клопотаннях. Смс-повідомлення завчасно доставлено адресату.

Таким чином, судом було вжито передбачених законодавством України заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника про дату, час і місце розгляду справи (ст. 277-2 КУпАП), та реалізації їх права приймати участь у розгляді справи у суді.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та його захиснику адвокату Овчаренку С.О. було достовірно відомо про складення відносно ОСОБА_1 матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності та його розгляд в Московському районному суді м. Харкова.

Незважаючи на зазначене, ОСОБА_1 та його захисник станом розгляду справи не цікавились, до суду 13.11.2024 не з`явились.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Прокурор у судове засідання не з`явився, викликався до суду належним чином.

Таким чином, судом було вжито передбачених законодавством України заходів щодо повідомлення прокурора про дату і місце розгляду справи та реалізації його права приймати участь у розгляді справи в суді.

У постанові Верховного Суду від 07.11.2022 у справі № 361/1017/20 зазначено, що здійснюючи судове тлумачення норми права, суд не повинен ухвалювати рішення, які б змінювали закон або суперечили йому, не повинен переходити межі своїх повноважень й не перетворюватися на творця права (див.: ухвала ЄСПЛ від 27 квітня 2004 року щодо прийнятності заяви № 65518/01 «Салов проти України»; рішення ЄСПЛ від 29 березня 2006 року у справі «Скордіно проти Італії» (№ 1), заява № 36813/97).

Оскільки, виходячи з положень ст. 250 КУпАП, участь прокурора в даній категорії справ не є обов`язковою, у суду відсутні процесуальні механізми зобов`язувати прокурора брати участь у розгляді справи та відкладати судове засідання у зв`язку з його неявкою.

Ураховуючи наведене та обов`язок суду розглянути справу про адміністративне правопорушення протягом встановлених законодавством строків, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для розгляду справи за відсутності прокурора.

4. Застосовне законодавство

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху (далі ПДР) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

5. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 606726 від 24.01.2024, згідно з яким ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 142 від 22.01.2024, складеного Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», згідно з яким ОСОБА_1 16.01.2024 о 13-15 год. перебував в стані наркотичного (метадон) сп`яніння;

- даними рапорту співробітника поліції від 24.01.2024, згідно з яким ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними відеозапису, на якому зафіксовані рух та подальша зупинка вказаного вище автомобіля, а також проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП;

- даними повідомлення про запрошення до підрозділу поліції, згідно з яким ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного вище правопорушення та факт порушення ним вимог п.п «а» п. 2.9 ПДР.

6. Мотиви неврахування аргументів захисника ОСОБА_2

6.1. Аргументи захисника

ОСОБА_1 не був присутнім під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, чим було порушено його право надати пояснення та докази. Оскільки ОСОБА_1 не отримував копію протоколу про адміністративне правопорушення, він фактично не був ознайомлений з пред`явленим йому обвинуваченням.

Позиція суду

В повідомленні про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 16.01.2024 зазначено, що ОСОБА_1 необхідно з`явитись 24.01.2024 о 10-00 год. за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 28. У вказаному повідомленні також зазначено, що в разі неприбуття ОСОБА_1 та відсутності клопотання про відкладення розгляду справи, справа розглядатиметься відповідно до вимог ст. 268 КУпАП. Згідно підпису ОСОБА_1 у відповідній графі, він отримав примірник вказаного повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції.

Як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, вказаний протокол складений 24.01.2024 о 10-30 год. за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 28.

Таким чином, працівниками поліції було вжито необхідних заходів для повідомлення ОСОБА_1 про місце, дату та час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання захисника на виправлення у вказаному документі суд відхиляє, оскільки зазначена обставина не перешкоджає можливості встановити зміст зазначеного документу.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 за вказаною адресою у визначений час не з`явився.

Вказана обставина, а саме неявка ОСОБА_1 24.01.2024 о 10-00 год. за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 28, фактично не заперечувалась стороною захисту.

Таким чином, ОСОБА_1 не скористався правом бути присутнім під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та надати свої пояснення і докази під час складання вказаного протоколу. При цьому у співробітників поліції відсутні процесуальні можливості та обов`язок у примусовому порядку доставляти ОСОБА_1 на процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, складення протоколу про адміністративне правопорушення відбулось у попередньо визначеному місці та у попередньо визначений час, які були завчасно повідомлені ОСОБА_1 , що забезпечило можливість реалізації його права бути присутнім під час складання вказаного протоколу та висловити свою позицію щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

У постанові від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к Верховний Суд, оцінюючи доводи сторони захисту відносно того, що з окремими доказами сторона захисту була ознайомлена лише на початку судового провадження, тобто в суді, висловив наступні висновки щодо застосування норм права. Коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона, крім іншого, має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення, і скористалася можливостями, наданими їй іншою стороною та/або судом. Права сторони буде порушено не стільки у випадку, якщо доказів не буде або буде не в повному обсязі відкрито на стадії завершення досудового розслідування, скільки тоді, коли суд, обізнаний із порушенням права сторони на своєчасне ознайомлення з матеріалами іншої сторони, не вжив належних заходів для виправлення ситуації. Сторона захисту повинна обґрунтувати, що в неї не було достатнього часу і можливості під час судового розгляду детально ознайомитися із цими доказами і врахувати їх при опрацюванні стратегії і тактики захисту.

Суд враховує, що захисник ОСОБА_1 адвокат Овчаренко С.М. ознайомився з матеріалами справи 05.03.2024, що підтверджується його розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

Справу розглянуто по суті 13.11.2024, тобто через понад півроку з моменту ознайомлення сторони захисту із матеріалами справи.

Таким чином, сторона захисту мала достатньо часу для опрацювання стратегії і тактику захисту від пред`явленого обвинувачення (у автономному значенні цього терміну, оскільки ЄСПЛ неодноразово вказував на кримінально-правовий характер адміністративних правопорушень), будучи при цьому достовірно обізнаною із змістом протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Захисником не обґрунтовано, яким чином складання протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 , призвело до порушення права ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд та перешкоджало забезпеченню і реалізації його прав і свобод під час вказаного розгляду.

Крім того, суд констатує, що стороною захисту реалізовано право надати пояснення щодо протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи під час розгляду справи в суді.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

6.2. Аргументи захисника

Згідно з матеріалами справи, інкриміноване ОСОБА_1 діяння вчинене 16.01.2024, протокол про адміністративне правопорушення складений 24.01.2024. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення в порушення вимог законодавства України складений пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Зазначена обставина тягне за собою недопустимість протоколу, оскільки він був складений з порушення встановленого порядку.

Позиція суду

Згідно п. 7 Розділу ІІІ Інструкції, для визначення наркотичного засобу проводяться лабораторні дослідження.

Як вбачається з вказаного вище Висновку № 142, він складений 22.01.2024. Протокол про адміністративне правопорушення складений 24.01.2024.

Суд враховує, що працівники поліції об`єктивно були позбавлені можливості скласти протокол про адміністративне правопорушення до закінчення проведення лабораторних досліджень та складення Висновку № 142. Ба більше, до отримання результатів лабораторних досліджень, які оформлені у вигляді Висновку № 142, у працівників поліції були відсутні підстави для складення протоколу про адміністративне правопорушення та ініціювання питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення був складений після отримання Висновку № 142 у день, який попередньо був повідомлений ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

6. 3. Аргументи захисника

Висновок № 142 не було складено безпосередньо після огляду ОСОБА_1 . Примірник Висновку № 142 не був виданий ОСОБА_1 .

Позиція суду

Згідно п. 7, 8 Розділу ІІІ Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Таким чином, встановлення наявності у особи факту наркотичного сп`яніння передбачає проведення лабораторних досліджень, що потребує певного часу.

За таких обставин факт складення Висновку № 42 не в день відібрання зразків біологічного середовища, а через певний проміжок часу після цього обумовлений особливістю процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, яка передбачає проведення відповідних лабораторних досліджень.

Оцінюючи доводи захисника в контексті можливого порушення права ОСОБА_1 на захист у зв`язку з тим, що Висновок № 142 був складений за його відсутності та йому не вручався, суд керується таким.

Право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, врегульовано ч. 1 ст. 268 КУпАП, згідно якої така особа має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Таким чином, право на захист реалізується на стадії розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема в суді, а не на стадії збирання доказів у справі.

Під час розгляду справи в суді було забезпечено реалізацію права ОСОБА_1 на захист, оскільки в розгляді справи приймав участь його захисник.

Із змістом Висновку № 142 ознайомився захисник Парненка О.В. під час судового розгляду справи.

Таким чином, сторона захисту мала достатньо часу для опрацювання стратегії і тактику захисту від пред`явленого обвинувачення, будучи при цьому достовірно обізнаною із змістом Висновку № 142 та інших матеріалів справи.

Захисником не обґрунтовано, яким чином складання Висновку № 142 за відсутності ОСОБА_1 та невручення останньому вказаного висновку одразу після його складення, призвело до порушення права ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд та перешкоджало забезпеченню і реалізації його прав і свобод під час вказаного розгляду.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

6.4. Аргументи захисника

Працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Позиція суду

На відеозапису, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксований момент роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Крім того, суд враховує наступне.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

Суд враховує, що стандарт доказування у кримінальних справах є найвищим, тобто таким, що передбачає максимальні вимоги до належності та допустимості доказів.

Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе під час вирішення даної справи враховувати загальні підходи до оцінки допустимості доказів, сформовані Верховним Судом під час розгляду кримінальних проваджень.

Як вбачається висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, не будь-яке формальне недотримання вимог закону під час отримання доказу автоматично спричиняє визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення законодавства істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час судового провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17, постанови Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 318/292/18, від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, від 04.10.2022 у справі № 295/3910/18).

Захисник, посилаючись на нероз`яснена ОСОБА_1 його прав та обов`язків під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, не обґрунтував, яким чином зазначена обставина за конкретних умов даної справи перешкоджала забезпеченню та реалізації прав і свобод ОСОБА_1 , пов`язаних із процедурою огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд враховує, що ОСОБА_1 як особа, що керує транспортним та має посвідчення водія відповідної категорії, здавав відповідні іспити в сфері законодавства, що регулює дорожній рух а відтак обізнаний із своїм обов`язком на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан відповідного сп`яніння. Ба більше, обізнаність водія із вимогами Правил дорожнього руху презюмується, оскільки відповідний нормативний акт доведений до відома громадян у встановленому законодавством України порядку.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 володів необхідними та достатніми знаннями у галузі права для того, щоб мати можливість регулювати свою поведінку під час проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У суді інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат, тобто фахівець у галузі права. Сам ОСОБА_1 не скористався правом з`явитись до суду.

За таких обставин суд відхиляє доводи захисника щодо необхідності закриття провадження у справі з мотивів нероз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 прав та обов`язків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вказана обставина сама по собі не спричинила негативного впливу на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, в тому числі й на допустимість доказів.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

6.5. Аргументи сторони захисту

Працівниками поліції не зазначено назву і номер бодікамер працівників поліції, за допомогою яких здійснювалась відеофіксація події. В протоколі не міститься запису про відеофіксацію. Відеозапис є фрагментарним. У протоколі не зазначено назви відеофайлів, які містяться в матеріалах справи. Оптичний диск не засвідчений належним чином електронним цифровим підписом.

Позиція суду

Обов`язок відеофіксації процедури огляну на стан сп`яніння передбачений імперативними положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Всупереч засад змагальності доказів фальсифікації відеозапису, стороною захисту суду не надано.

На відеозапису зафіксовані обставини, які мають значення для предмету доказування в даній справі.

Диск з відеозаписом зазначений працівником поліції в якості одного з матеріалів справи у внутрішньому описі справи.

Чинне законодавство не вимагає окремого зазначення найменування файлів під час визначення переліку матеріалів справи.

Положеннями КУпАП не передбачено обов`язку працівників поліції скріпляти електронним цифровим підписом електронні докази (файли), які надаються суду.

За таких обставин у суду відсутні підстави визнавати відеозапис недопустимим доказом.

Крім того, відеозапис є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення. Висновок суду щодо наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 ґрунтується на дослідженні та оцінці всієї сукупності зібраних у справі доказів.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

6.6. Аргументи сторони захисту

У супровідному листі не вказано, які додатки додаються до протоколу, у зв`язку з чим не зрозуміло, які саме докази поліція додає до протоколу.

Позиція суду

Надані працівниками поліції докази, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, зазначені у внутрішньому описі, який скріплений підписом працівника поліції.

6.7. Аргументи захисника

Особи, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. Але від керування ОСОБА_1 не відсторонили.

Позиція суду

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена сукупністю досліджених судом доказів.

Невиконання працівниками поліції свого обов`язку щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом в порядку ст. 266 КУпАП, що за доводами захисника мало місце, не впливає на належність і допустимість зібраних у справі доказів та не спростовує висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

6.8. Аргументи захисника

Наданий відеоматеріал не містить інформації про те, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння.

Позиція суду

Факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння підтверджується об`єктивними даними Висновку № 142.

Захисником не обґрунтовано, яким чином вказані аргументи спростовують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

6.9. Аргументи захисника

Рапорт працівника поліції не відповідає дійсності та не може слугувати однозначним доказом винуватості особи.

Позиція суду

Виходячи з приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі іншими документами.

Таким чином, доказами у справі про адміністративне правопорушення можуть бути й будь-які інші документи, крім прямо визначених у ст. 251 КУпАП, за умови, що вказані документи містять інформацію, яка відноситься до предмету доказування в справі.

Рапорти, виходячи з їх змісту, містять інформацію щодо наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення судом встановлена не на підставі виключно рапорту працівника поліції, а на підставі аналізу сукупності зібраних у справі доказів, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення та об`єктивних даних відеозапису.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

6.10. Щодо інших аргументів захисника

Під час розгляду справи судом не встановлено таких порушень законодавства України в ході огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, які могли би негативно позначитись на дотриманні прав і свобод ОСОБА_1 та загальній справедливості судового розгляду.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє доводи захисника щодо порушення процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння, недопустимості зібраних у справі доказів та посилання на відповідну практику Європейського суду з прав людини, положення Конституції України, КУпАП та інших актів законодавства України.

7. Накладення стягнення

Оскільки ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у суду, виходячи з положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, відсутні підстави враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Харківського апеляційного суду від 07.11.2023, винесеної у справі № 645/2694/23.

Згідно з довідкою, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 605,60 грн., які підлягають стягненню з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ураховуючи наведене, суд стягує з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на ньогоадміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень) (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, UА0020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху») з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов