Номер провадження: 33/813/1512/24
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н. Л.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарці судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, за участю ОСОБА_1 , представника митного органу Терновського М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Бурчо І. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2024 року відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кенітра Королівства Марокко, громадянина ОСОБА_3 ,

- якою провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення,

установив

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2024 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ) за ч.6 ст.481 МК України у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.481 МК України.

Згідно судового рішення: 03.11.2023 року відносно ОСОБА_2 , складений протокол про порушення митних правил №1709/50000/23 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.

Відповідно до протоколу 03.11.2023 року о 22 годині 43 хвилині, в зону митного контролю міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Старокозаче-Тудора» митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці, на канал руху «червоний коридор», в напрямку виїзд з Україну в`їхав рейсовий автобус «NEOPLAN N516-SHD», номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Україна, під керуванням громадянина України

ОСОБА_5 даному транспортному засобі у якості пасажира слідував громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 виданий 09.06.2022 року.

Під час здійснення митного контролю та перевірки документів, відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Журнал пункту пропуску» встановлено, що у попередніх періодах громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт НОМЕР_3 ) 04.08.2022 року ввіз на митну територію України транспортний засіб в режимі «тимчасове ввезення до одного року» транспортний засіб особистого користування, по якому відсутні відомості, щодо подальшого вивезення, а саме:

- легковий автомобіль «Volkswagen Golf», номер кузову - НОМЕР_4 , реєстраційний номер - НОМЕР_5 , країна реєстрації - Литва (LT), через пункт пропуску «Краківець-Корчова» Львівської митниці.

Строк тимчасового ввезення даного автомобілю сплинув 04.08.2023 року.

07.08.2023 року громадянин ОСОБА_6 звернувся в Одеську митницю з проханням продовжити термін тимчасового ввезення вищевказаного транспортного засобу через неможливість вивезення до Республіки Молдови, у зв`язку з відсутністю візи, на що митницею була надана відповідь не має достатніх підстав для продовження строку тимчасового ввезення в Україну автомобіля марки Volkswagen Golf», номер кузову - НОМЕР_4 , реєстраційний номер - НОМЕР_5 , країна реєстрації - Литва (LT).

Транспортний засіб «Volkswagen Golf», номер кузову - НОМЕР_4 , реєстраційний номер - НОМЕР_5 , країна реєстрації - Литва (LT), громадянин ОСОБА_6 станом на день складання протоколу (03.11.2023 року) з митної території України не вивіз.

Мотивуючи своє рішення, суд зазначив, що у даному випадку запровадження на території України військового стану та всіх наступних подій, у зв`язку з його оголошенням, об`єктивно перешкоджали Arfi Mohammed вирішити заздалегідь питання пов`язані з вивезенням транспортного засобу, в тому числі й питання щодо правил в`їзду його як громадянина Королівства ОСОБА_3 на територію Республіки Молдови.

Крім того, суд звернув увагу на те, що у попередніх періодах ОСОБА_2 виконував свої зобов`язання щодо вивезення тимчасово ввезеного транспортного засобу особистого користування за межі митної території України належно та вчасно, що також підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось представником митниці.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не вивіз в строк транспортний засіб в силу дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в контексті вимог МК України, а тому його дії не можуть містити ознак складу порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнення доводів осіб які їх подали.

В апеляційній скарзі представник митниці просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2024, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ) визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно санкції зазначеної статті.

В обґрунтування скарги представник зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що:

- ОСОБА_2 не було надано до митниці жодного документального підтвердження щодо наслідків дії обставин непереборної сили військового стану та особистих обставин;

- у Arfi Mohammed наявна правова легітимність на виїзд за межі України в умовах воєнного стану, оскільки він має громадянство іншої країни;

- обмеження пересування громадян напрямком на виїзд з України, у зв`язку з встановленням військового стану, не запроваджувались, тому ОСОБА_2 мав змогу вивезти вказаний автомобіль через будь-який відкритий пункт пропуску для автомобільного сполучення у встановлений законодавством строк;

- матеріалами справи доведена вина ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, тому суд 1-ої інстанції необґрунтовано виніс оскаржувану постанову.

Вислухавши пояснення представника Одеської Митниці ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 , який просив відмовити в її задоволенні, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 485 Митного кодексу України відповідальність настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом. Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, про що також вказано в апеляційній скарзі представника митниці.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як встановлено судом 1-ої інстанції, 03.11.2023 року о 22 годині 43 хвилині, в зону митного контролю міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Старокозаче-Тудора» митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці, на канал руху «червоний коридор», в напрямку виїзд з Україну в`їхав рейсовий автобус «NEOPLAN N516-SHD», номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Україна, під керуванням громадянина України

ОСОБА_5 даному транспортному засобі у якості пасажира слідував громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 виданий 09.06.2022 року.

Під час здійснення митного контролю та перевірки документів, відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Журнал пункту пропуску» встановлено, що у попередніх періодах громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт НОМЕР_3 ) 04.08.2022 року ввіз на митну територію України транспортний засіб в режимі «тимчасове ввезення до одного року» транспортний засіб особистого користування, по якому відсутні відомості, щодо подальшого вивезення, а саме:

- легковий автомобіль «Volkswagen Golf», номер кузову - НОМЕР_4 , реєстраційний номер - НОМЕР_5 , країна реєстрації - Литва (LT), через пункт пропуску «Краківець-Корчова» Львівської митниці.

Строк тимчасового ввезення даного автомобілю сплинув 04.08.2023 року.

07.08.2023 року громадянин ОСОБА_6 звернувся в Одеську митницю з проханням продовжити термін тимчасового ввезення вищевказаного транспортного засобу через неможливість вивезення до Республіки Молдови, у зв`язку з відсутністю візи, на що митницею була надана відповідь не має достатніх підстав для продовження строку тимчасового ввезення в Україну автомобіля марки Volkswagen Golf», номер кузову - НОМЕР_4 , реєстраційний номер - НОМЕР_5 , країна реєстрації - Литва (LT).

Транспортний засіб «Volkswagen Golf», номер кузову - НОМЕР_4 , реєстраційний номер - НОМЕР_5 , країна реєстрації - Литва (LT), громадянин ОСОБА_6 станом на день складання протоколу (03.11.2023 року) з митної території України не вивіз.

Статтею 494 МК України вимагається при складанні протоколу про порушення митних правил вказувати інформацію щодо місця, часу вчинення, виду та характеру порушення.

Зміст ч.6 ст. 481 МК України вказує на те, що це правопорушення є навмисним, тобто особа, яка вчиняє такі дії, має усвідомлювати протиправний характер своїх дій, передбачити їх шкідливі наслідки й бажати настання цих наслідків, об`єктивна сторона складу даного правопорушення характеризується діями, спрямованими на перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а суб`єктивна сторона - лише прямим умислом.

Митним органом не здобуто такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені у протоколі висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Так, із пояснень, наданих ОСОБА_2 як в суді 1-ої та апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_2 04.08.2022 року о 22:34:28 годин ввіз на територію України транспортний засіб в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», з метою «Особистого користування».

Вказаний транспортний засіб ОСОБА_2 повинен був вивезти за межі митної території України чи помістити його в інший митний режим в термін до 04.08.2023 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 МК України, зокрема, встановлено, що вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 481 МК України, внаслідок дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої МК України.

Положеннями ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощ

Так, судом 1-ої інстанції встановлено, та сторонами не оспорюється сам факт того, що Arfi Mohammed, в умовах введеного на всій території України правового режиму воєнного стану, намагався здійснити вивезення транспортного засобу за межі митної території України в межах передбаченого строку його тимчасового ввезення, проте не зміг це зробити через відсутність візи для можливості в`їзду на територію Республіки Молдови.

При цьому, суд зазначив, що ОСОБА_2 мав завчасно вирішити питання пов`язані з вивезенням транспортного засобу, в тому числі й питання щодо правил в`їзду його як громадянина Королівства Марокко на територію Республіки Молдови, проте, у даному випадку, слід враховувати ті обставини, в яких перебував Arfi Mohammed, а саме те, що протягом 2022-2023 років значна частина дипломатичних установ іноземних держав або взагалі не здійснювали свою діяльність на території України або працювали в обмеженому форматі.

Попри це, ОСОБА_2 намагався виконати свої зобов`язання, що підтверджується штампом в його паспорті, а також відомостями з баз даних митниці, з яких вбачається, що 04.08.2023 року о 22:09:02 він намагався здійснити вивезення транспортного засобу, проте був повернутий суміжною стороною прикордонної служби Молдови.

Таким чином, апеляційний суд вважає правильним висновок суду 1-ої інстанції про те, що у даному випадку запровадження на території України військового стану та всіх наступних подій, у зв`язку з його оголошенням, об`єктивно перешкоджали Arfi Mohammed вирішити заздалегідь питання пов`язані з вивезенням транспортного засобу, в тому числі й питання щодо правил в`їзду його як громадянина Королівства ОСОБА_3 на територію Республіки Молдови.

Згідно зі ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Важливе значення для перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження мають форма і зміст апеляційної скарги. Значною мірою від того, які доводи і мотиви викладені у скарзі та які вимоги висуваються скаржником, залежать наслідки апеляційного провадження.

Заявивши вимоги про скасування постанови суду стосовно ОСОБА_2 із ухваленням нової постанови про визнання йоговинним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, та накладення на нього адміністративного стягнення, представником Одеської митниці не було наведено обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Доповнення до апеляційної скарги на постанову судді стосовно ОСОБА_2 до початку апеляційного розгляду подані не були.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, дав цим обставинам належну оцінку, вислухав всі аргументи сторін та, приймаючи рішення про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_2 , дійшов правильного висновку про те, що митним органом не надано доказів, що останній мав умисел на вчинення правопорушення та вчиняв умисні дії, спрямовані на перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше, які б утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, а загальні посилання скаржника на ухвалення судового рішення всупереч вимогам норм статей 245 КУпАП та 486 МК України не спростовують цих правильних висновків суду.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам протоколу про порушення митних правил, яким Малиновський районний суд м. Одеси надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи протоколу про порушення митних правил, що зазначені і в апеляційній скарзі, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Доводи апеляційної скарги представника Одеської митниці Держмитслужби не містять будь-якого обґрунтування незаконності постанови суду 1-ої інстанції.

Загальні скаржника посилання на винесення постанови всупереч вимогам ст. 245 КупАП та ст. 486 МК України про повне, всебічне, об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом, а також без належного урахування характеру вчиненого правопорушення, не спростовують правильних висновків суду, оскільки оскаржувана постанова суду містить належне обґрунтування відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також, на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком судді першої інстанції, що митним органом не надано належних та достатніх доказів у підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні порушення митних правил з огляду на недоведеність в діях останнього передбаченого ч.6 ст. 481 МК України прямого умислу як складової правопорушення.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також вимоги про те, що будь-яке обвинувачення, в тому числі у вчиненні адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, правомірно закривши провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Отже, апеляційний суд вважає постанову суду 1-ої інстанції законною, обґрунтованою, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги представника Одеської митниці Держмитслужби.

Керуючись ст.ст. 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 465, 485, 527, 529 МК України, апеляційний суд -

постановив

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Бурчо І. - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2024 року відносно ОСОБА_2 , якою провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець