ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: захисників Кузьміна Р.В., Федоренка Є.В. та Вдовіченка В.В., переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2024 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 01 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Районним судом встановлено, що 10.08.2024 року о 09 год. 25 хв. в Донецькій області Лиманській ОТГ Краматорського району с. Шандриголове перехрестя вулиць Гутченка та Шевченка гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mersedes-benz Vito д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження за відсутністю складу правопорушення, оскільки він пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння результат якого був негативний. При цьому час проходження огляду був дотриманий, а працівники поліції цей термін зменшували своїми діями. При складанні протоколу працівники поліції не залучали свідків. Відеозапис є не безперервним тому не може бути доказом.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, ОСОБА_1 повідомлений належним чином, до апеляційного суду не з`явився, клопотань про перенесення справи або поважні причини неприбуття до апеляційного суду не надійшло, тому можливо здійснити перегляд без його участі.

В апеляційному суді захисники підтримали вимоги апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено обставини правопорушення; відеозаписом на якому зафіксовано, що поліцейським були встановленні ознаки сп`яніння та запропоновано водію пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився; направленням в заклад охорони здоров`я; постановою про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, за зупинку на перехресті на не надання посвідчення водія і свідоцтва на право керування транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 пройшов огляд та відповідно до висновку не встановлення стану сп`яніння, є безпідставними, оскільки огляд в закладі охорони здоров`я проводиться за обов`язковою участю працівника поліції і за його направленням, що регламентовано ст. 266 КУпАП та Інструкцією 11 листопада 2015 р.за № 1413/27858. В даному випадку ОСОБА_1 проходив огляд самостійно за власною заявою, що не спростовує його винність.

Відеозапис на переконання апеляційного суду є належним доказом, так як на ньому зафіксовано процедуру огляду, що відповідає положенням ст. 266 КУпАП.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо не залучення свідків під час складання протоколу, то їх участь за правилами ст. 254 КУпАП не є обов`язковою, при цьому вівся відеозапис подій, на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 працівники поліції зачитали процесуальний документ, який водій підписав.

Під час апеляційного перегляду захисники повідомляли, що у ОСОБА_1 не вилучалися посвідчення водія, тому особу не могли встановити належним чином, однак як видно з протоколу водія було встановлено за внутрішнім програмним забезпеченням національної поліції, оскільки ОСОБА_1 не надав посвідчення водія, за що в подальшому була винесена постанова про притягнення останнього до відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Пояснення захисників про необхідність тимчасового затримання транспортного засобу також необґрунтовані, оскільки за правилами ст. 265-2 КУпАП, стаття 130 КУпАП не входить до переліку статтей в разі вчинення якої слід затримувати автомобіль, а також розташування автомобіля, яким керував ОСОБА_1 не підпадає під випадки затримання, які переліченні у зазначеній статті.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький