Справа №295/9401/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М. розглянувши матеріали, які надійшли з відділу АП Управління патрульної поліції у Житомирській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 11.06.2024 о 00 год. 50 хв. в м. Житомирі, вул. Леха Качинського, 12, водій ОСОБА_1 керував т/з TOYOTA д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`янння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 11.06.2024 йому зателефонував зять, який є військовослужбовцем та входить до розвідгрупи ЗСУ, з проханням завезти побратимів, які перебували на полігоні за містом Житомир на потяг до м. Києв, він погодився, оскільки постійно допомагає ЗСУ як волонтер. Виїхав з м. Києва та приїхав до м. Житомир в комендантську годину, проїхав 5-6 постів, де його зупиняли, він повідомляв пароль і його безперешкодно пропускали далі. В Житомирі його зупинили поліцейські, яким також повідомив пароль пропуску, однак останні на це зважили і повідомили, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, а тому має пройти огляд. Незважаючи на обмежений час, він погодився пройти огляд на місці, але через некоректність роботи приладу, пройти огляд не зміг. Тоді поліцейські запропонували пройїхати до лікарні, що зайняло значний час, а тому попросив поліцейських, що має доставити військовослужбовців до Києва на потяг, які слідували в зону бойових дій. Незважаючи на це, поліцейські склали протокол про те, що він відмовився від проходження огляду і даи можливість йому слідувати далі, при цьому не відсторонювали від керування. Він прослідував до місця призначення, забрав військовослужбовців та вчасно доставив їх на потяг у м. Києв.

Опитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_3 входить до складу їх розвідгрупи, як волонтер. 11.06.2024 йому було надано доручення командуванням забезпечити доставку військовослужбовців з м. Житомир до м. Києв на потяг, у зв`язку з чим звернувся за допомогою до ОСОБА_3 , який доручення виконав вчасно і доставив військовслужбовців до місця призначення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку захисника, дослідивши матеріали справи, відеозапис із нагрудної відеокамери патрульного поліцейського, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністратині правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя усправах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Об`єктивна сторона частини першої статті 130 КпАП передбачає відповідальність за «керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння» (пункт 2.9. а Правил дорожнього руху України) або «відмову особи пройти відповідний огляд» (пункт 2.5. Правил дорожнього руху України).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння від 09.11.2015 № 1452/735, а також "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведеня огляду з метою виявлення стані сп`яніння ...", затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103 у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушеня, у якому зазначає ознаки сп`яіння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в порушення вимог ч.6 ст. 266 КУпАП, не залучено участь двох свідків.

В даному випадку стан сп`яніння водія не встановлено, відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння не зафіксовано.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адмінстративні правопорушення, але вчинені в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 зупинили в м. Житомирі, незважаючи на те, що останній повідомив інформацію "пароль", який давав йому право подальшого проїзду в комендантську годину, поліцейські висловили підозру про те, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння і запропонували пройти огляд на місці. ОСОБА_3 повідомив про те, що має виконати невідкладне завдання по доставці військовослужбовців на потяг до м. Києва, на що поліцейські не зважили і наполягали на проходженні огляду. ОСОБА_3 погодився і почав проходити огляд на місці, однак через некоректну роботу приладу, пройти огляд не зміг, у зв`язку з чим поліцейські запропонували проїхати до найближчого медичного закладу. ОСОБА_3 повторно повідомив, що має невідкладне завдання по доставці військовослужбовців на потяг у м. Київ, а проїзд до медичного закладу займе тривалий час, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі. Після чого було складено прокотол про адміністративне правопорушення та надано дозвіл на подальше керування т/з.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньохї необхідності. Так, останній, в умовах воєнного стану, зобов`язаний був забезпечити доставку військовослужбовців розвідгрупи ЗСУ на потяг, який прямував в зону бойових дій. Зазначене підтверджено, як відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, так і поясненнями свідка ОСОБА_2 .

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністартивна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно с п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведені обставини, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останньою інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП., що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247,283, 284, КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження в справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя С.М.Костенко