Справа № 346/5886/24
Провадження № 3/346/2725/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Яремин М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, особи з інвалідністю ІІ групи, за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

18.10.2024 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, в якому вказано, що він цього ж дня в АДРЕСА_1 , у словесному форматі погрожував фізичною розправою своїй колишній дружині ОСОБА_2 , з якою веде спільний побут, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вказаному правопорушенні заперечив та зазначив, що вказаного дня о 06 год. він вийшов на вулицю та не закрив двері, а коли повернувся, побачив, що колишня дружина ходила по будинку та розкидала його речі, висловлюючись про відсутність якихось речей. Розмова між ними дійсно була, при цьому ОСОБА_2 вживала в його сторону нецензурну лайку, а він їй у відповідь, однак, не ображав її..

Його представник адвокат Марціновська Д.М. в судовому засіданні вину ОСОБА_1 заперечила, а також зазначила, що згідно з переглянутим відеозаписом саме колишня дружина провокувала насильство, а нецензурна лексика мала місце з обох сторін та незрозуміло хто саме є потерпілим, враховуючи завдання більшої шкоди саме ОСОБА_1 , який є особою з інвалідністю та має напади епілепсії, про що відомо колишній дружині. При цьому, в чому полягає психологічне насильство чи моральна шкода ОСОБА_2 в матеріалах справи не зазначено.

Представник потерпілої ОСОБА_2 , адвокат Бакай Л.О. в судовому засіданні вказала, що конфлікт дійсно мав місце, що підтверджується долученим відеозаписом, згідно з яким ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_2 застосуванням фізичної сили, а конструктивного діалогу не має.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 (сестра ОСОБА_1 ) зазначила, що зранку 18.10.2024 року до неї зателефонував її брат і повідомив, що приїхала його колишня дружина, викликано поліцію та попросив її приїхати. Однак, після приїзду до їхнього будинку (подвір`я), ОСОБА_2 свідка туди не впустила, у зв`язку з чим вона залишилась на узбіччі дороги та бачила поліцейських, ОСОБА_2 та брата, які спілкувались між собою, проте їхньої розмови не чула. Свідок викликала поліцію, щоб запобігти будь-яким наслідкам, враховуючи, що брат стояв біля них переляканий, а також, що він хворіє епілепсією, оскільки присутні працівники поліції їй нічого не повідомляли. Також вказала, що між братом з колишньою дружиною були нормальні відносини, при сторонніх вони ніколи не сварилися, однак, останнім часом стосунки між ними зіпсувались.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами про справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вимог ст. 280 цього Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Однак, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №250132 від 18.10.2024 року суть адміністративного правопорушення викладена не повно, без зазначення факту завдання психологічної шкоди ОСОБА_2 діяннями ОСОБА_1 та наслідків від адміністративного правопорушення, тобто не встановлено чи могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, що свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 однієї з складових об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства. З долучених матеріалів справи та відеозапису вбачається, що конфлікт, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який фактично провокує ОСОБА_2 , здійснюючи відеозапис на мобільний телефон, носить обопільний характер та за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілій не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди чи можливості її настання в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з приписами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Судом встановлено, що до матеріалів справи не долучено жодних доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку, можливо встановити наявність адміністративного правопорушення, винність саме ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 не була очевидцем вказаної події.

Враховуючи те, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, приймаючи до уваги те, що на орган, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, покладено обов`язок доведення факту вчинення адміністративного правопорушення, тому приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП. В зв`язку з цим провадження в даній справі слід закрити.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 221, 247, 283, 284, 288-290, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Яремин М. П.