ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/6508/23 Головуючий суддя І інстанції Савченко Д. М.
Провадження № 33/818/956/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Бєлєвцової О.О. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Постановою встановлено, що водій ОСОБА_1 18.07.2023 о 18 год. 00 хв. в Харківській області, Харківському районі, смт.Безлюдівка, на військовому блок-посту Безлюдівка, керував автомобілем Ford S-Max, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, виражений запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з застосуванням алкотестеру Drager 6820 ARLJ 0409 та у медичному закладі відмовився під відеозапис в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з судовим рішенням захисником ОСОБА_2 на постанову суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають значення для правильного розгляду справи та порушив вимоги норм матеріального та процесуального права. Зокрема, матеріали справи не містять відомостей щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також, на думку апелянта, працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду, а саме: ознаки сп`яніння водію повідомлено не було, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями чинного законодавства у зв`язку з тим, що в матеріалах справи, на думку сторони захисту, відсутні належні та допустимі докази адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , яке ставиться йому у провину. Крім того, апелянт посилається на те, що працівники поліції позбавили водія права на ознайомлення із усіма складеними відносно нього матеріалами про адміністративне правопорушення, що, на думку сторони захисту, обумовлює скасування постанови суду першої інстанції.

В судове засідання сторона захисту не з`явилася. До початку судового розгляду захисником Бєлєвцовою О.О. було подано заяву про розгляд її апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 та його захисника. ОСОБА_1 будучи повідомленим про місце, день та час апеляційного розгляду засобами телефонного зв`язку (телефонограмою а.с. 137) будь яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги його захисника суду апеляційної інстанції до початку судового розгляду не надав.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності належно повідомлених учасників адміністративного провадження відповідно до приписів ч. 6 ст. 294 КУпАП. Апеляційний розгляд належить провадити з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, а також відомостей, наявних у матеріалах справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга адвоката Бєлєвцової О.О.. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наявними у справі відомостями, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 010770 від 18.07.2024 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 18.07.2023 о 18 год. 00 хв. в Харківській області, Харківському районі, смт.Безлюдівка, на військовому блок-посту Безлюдівка, автомобілем Ford S-Max, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, виражений запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з застосуванням алкотестеру Drager 6820 ARLJ 0409 та у медичному закладі відмовився під відеозапис в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №010770 від 18.07.2024 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «алкоголю не вживав», що свідчить про те, що ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом вказаного протоколу, який скористався наданими йому правами щодо пояснень по суті правопорушення. З приводу керування транспортним засобом ОСОБА_1 жодним чином не зазначив, що свідчить про те, що він не заперечував щодо відомостей протоколу в цій частині. Про порушення своїх прав працівниками поліції ОСОБА_1 у протоколі не зазначив.

Відповідно до відомостей фотокопії порталу «Дія» зробленого з телефону особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також довідки СРПП ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 від 27.07.2017 року (а.с.6, 7), а тому не виконання правил дорожнього руху особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в частині дотримання обов`язків водія є свідомими та умисними діями ОСОБА_1 .

Відомостями акту на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів встановлено, що ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився (а.с. 2).

Відомостями направлення на огляд особи з метою виявлення стану сп`яніння встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не проводився у зв`язку із відмовою водія (а.с. 3).

Відомостями письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено, що водій Ford S-Max, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, а також від підпису у протоколі відмовився. Водія ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом протоколу про адміністративне правопорушення, а також і з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Відомості пояснень свідків відповідають дійсності про що свідчить відповідні відмітки у цих поясненнях, а також підписи свідків адміністративного правопорушення на підтверджуються іншими відомостями у справі.

Відомостями рапортів працівників поліції ОСОБА_5 та А. Борща (а.с. 11-12) встановлено, що під час чергування на блок посту в смт Безлюдівка Харківської області приблизно о 18 год 00 хв військовослужбовцями було зупинено автомобіль Ford S-Max, д.н.з. НОМЕР_1 для перевірки документів. В ході цієї перевірки у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. А саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Для складання відповідних матеріалів було викликано екіпаж поліції.

Під час виїзду на місце події ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом поряду. Від виконання цієї вимоги поліцейського водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків та під відеозапис. Відносно водія було складено протокол про адміністративну відповідальність від підписів в якому ОСОБА_1 відмовився.

Відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, доданого до протоколу ААД№010770 встановлено, що ОСОБА_1 зазначив працівникам поліції, що саме він керував транспортним засобом Ford S-Max, д.н.з. НОМЕР_1 , а також про те, що вживав пиво та відмовився від вимоги працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останній звертався до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними дій та складання матеріалів про адміністративне правопорушення за відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння. Матеріали справи не містять відповідних відомостей що обумовлюють невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення, доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.

Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду, яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан сп`яніння матеріали справи не містять. Не надано таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у її релевантному зв`язку із нормами Закону чинними на момент вчинення правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків або зафіксованому технічними пристроями відеозапису, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови.

За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок уникати юридичної відповідальності.

За таких обставин, наявність неспростованих відомостей протоколу та долучених до нього доказів, поза розумним сумнівом, дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від виконання законної вимоги поліцейського про проведення огляду водія на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять відомостей, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом є необґрунтованими та спростовуються відомостями доданого до протоколу відеозапису та письмовими поясненнями свідків.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 зазначив працівникам поліції, що саме він керував автомобілем Ford S-Max, д.н.з. НОМЕР_1 . З відомостей письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вбачається, що водій Ford S-Max, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Такі пояснення свідчать, що свідками ОСОБА_1 об`єктивно та без альтернативно було сприйнято, як водія зупиненого транспортного засобу. З відомостей рапорту ОСОБА_5 вбачається, що автомобіль Ford S-Max, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 був зупинений військовослужбовцями на блок посту в смт. Безлюдівка. З відомостей рапорту начальника СРПП ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області С. Баглаєнка вбачається, відеозапис відповідає дійсності.

Разом з тим належить зазначити, що відповідно до розпорядження начальника обласної військової адміністрації від 21.03.2022 року заборонено з 21 березня на період дії правового режиму воєнного стану на території Харківської області використання відео реєстраторів та інших пристроїв для фото- і відео фіксації під час використання автомобільного та мототранспорту для фото- і відео зйомки доріг загального користування, об`єктів загального призначення, об`єктів інфраструктури, блокпостів, укріплень, розташування, зосередження чи переміщення військових частин (підрозділів) сил оборони.

Системний аналіз змісту цього розпорядження свідчить про те, що в ньому не йдеться про заборону фото- і відео зйомки лише для цивільного населення. Мова йде саме про заборону використання фото і відео зйомки під час використання будь-якого автомобільного транспорту та мототранспорту, що вочевидь спростовує такі твердження апелянта.

Більш того, відеозапис доданий до оспорюваного протоколу відображає усі відомості для встановлення процесуально визначальних фактів для правильного розгляду цієї справи, а саме: керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проведення огляду на стан сп`яніння. Разом з тим, усі відомості відеозапису узгоджую із іншими наявними у матеріалах відомостями, зокрема відомостями письмових пояснень свідків та рапортів працівників поліції.

За таких обставин відомості відеозапису, письмових пояснень свідків та рапорту, які оцінюються судом у їх невід`ємному взаємозв`язку дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем Ford S-Max, д.н.з. НОМЕР_1 за вказаних у протоколі обставинами.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було ознайомлено з доказами вчиненого адміністративного правопорушення є суб`єктивними, оскільки працівниками поліції відповідно до ст. 255 КУпАП лише складаються матеріали про адміністративне правопорушення та розглядаються судами загальної юрисдикції відповідно до ст. 221 КУпАП. Із складеними матеріалами про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не була позбавлена як під час знаходження цих матеріалів у ВП№3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, так і в суді першої інстанції, що не суперечить приписам ст. 268 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності працівниками поліції не було повідомлено ознак сп`яніння як на підставу закриття провадження у справі є суб`єктивними з огляду на наступне.

Пунктом 2 Розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто аналізом вказаних вимог не передбачено обов`язкового повідомлення поліцейським особі, яка притягається до адміністративної відповідальності виявлених ознак сп`яніння. Разом з тим, особа стосовно якої розпочата визначена законом правова процедура не позбавлена права отримати від поліцейського відомості щодо наявних у неї ознак сп`яніння заявивши відповідне клопотання.

З відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на питання працівника поліції чи вживав він алкогольні напої працівників поліції зазначив, що напередодні вживав пиво. Хоча в подальшому і зазначив, що пиво було безалкогольним то до таких тверджень належить ставитись критично, оскільки вони були надані після спілкування із захисником засобами телефонного зв`язку та не були первинними. За таких обставин у працівників поліції були об`єктивні підстави розпочати визначену законом правову процедуру щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння від якого він відмовився.

Оцінюючи відомості цих доказів у справі у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Бєлєвцової О.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков