ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2528/24 Справа № 220/1119/24 Суддя у 1-й інстанції - Дурач О. А. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Серженко Л.К., захисника Харчука О.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Харчука О.П. на постанову судді Великоновосілківського районного суду Донецької області від 28 серпня 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 26.06.2024 року о 08-30 год. в Донецькій області, Волноваського району, с .Багатир, вул. Лікарняна, буд. 57, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21011 державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія проводився із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest DRAGER 68-10, результат 1,93 % проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 28 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.

З таким судовим рішенням не погодився захисник ОСОБА_2 та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає, що огляд на стан сп`яніння щодо військовослужбовця ОСОБА_1 мав проводитись спеціально уповноваженою особою, а не поліцією, згідно зі ст. 266-1 КУпАП. Адміністративний протокол, складений поліцією за ст. 130 КУпАП, є незаконним, оскільки правопорушення військовослужбовця регулюється нормами військових адміністративних правопорушень, а не транспортного законодавства. Вказує, що матеріали справи містять направлення на огляд ОСОБА_1 до медзакладу 26.06.2024, де його доставив інспектор ОСОБА_3 . Проте висновок медзакладу про стан сп`яніння ОСОБА_1 відсутній, що вказує на відсутність складу правопорушення. Вважає, що факт наявності у матеріалах справи направлення щодо проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я свідчить, що ОСОБА_4 був не згоден з результатом огляду. Вказує, що право керування транспортними засобами потрібне ОСОБА_1 для проходження військової служби та виконання покладених на нього обов`язків військової служби, а тому в ході розгляду справи в суді захист просив суд вирішити питання щодо можливості застувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами. Вважає, що оскільки з моменту останньої повірки робочого засобу вимірювальної техніки пройшло більше 6 місяців, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено з порушенням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та ч.6 ст.266 КУпАП, через що Роздруківка результатів тесту є очевидно недопустимим доказом, а сам огляд вважається недійсним. Вказує, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився приладом «Drager Alcotest 6810», який не має чинної державної реєстрації в Україні з 2015 року, а отже не належить до дозволених для використання газоаналізаторів. Вважає, що суд, оцінюючи клопотання про закриття справи без участі сторони обвинувачення, порушив вимогу безсторонності, що суперечить ст. 6 Конвенції, і фактично підтримав обвинувачення, що є порушенням прав ОСОБА_1 .

Учасники по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9 ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 799313 від 26.06.2024 року, згідно якого викладені обставини скоєного правопорушення.

Роздруківкою показання алкотестера «DRAGER 68-10», тест № 1394, від 26.06.2024 р., відносно ОСОБА_1 , результат вміст алкоголю становить 1,93 %. Зазначена роздруківка також містить підпис ОСОБА_1 , що свідчить про його обізнаність про результати огляду.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2477433 від 26.06.2024 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Довідкою до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 799313 від 26.06.2024 року, згідно якої за обліками Національної автоматизовано-інформаційної системи МВС України гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 , до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП не притягався. Посвідчення водія не вилучалося.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції від 26.06.2024 року, на ім`я ОСОБА_1 , на огляд до Добропільської ЛІЛ в Донецькій області.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відносно ОСОБА_1 , де зазначено, що за результатами огляду ОСОБА_1 встановлено результат 1,93 %. Також зазначений акт містить підпис ОСОБА_1 у відповідній графі «З результатами згоден», що свідчить про його згоду з результатами проведеного огляду.

Посвідченням водія у застосунку «ДІЯ» серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , з правом керування категоріями «В», та «С»;

Копією військового квитка серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витягом з ГСЦ посвідчення водія, в якому зазначено, що водію ОСОБА_1 29.08.2014 року видавалось посвідчення водія категорії «В» та «С», № НОМЕР_3 .

Диском з відеозаписами, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «DRAGER 68-10».

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції дослідив усі доводи сторони захисту заявленими під час розгляду у суді першої інстанції надав на них обґрунтовані відповіді, та навів змістовні мотиви їх неприйняття, не встановивши підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Доводи апеляційної скарги є алогічними за змістом.

Доводи апеляційної скарги, що огляд проведений з порушенням Інструкції з експлуатації вимірювального спеціального технічного приладу, а саме остання повірка проведена більш ніж 6 місяців, є безпідставними.

Також є безпідставними і доводи апелянта, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився несертифікованим приладом, які спростовується Наказом Держлікслужби № 1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в п.43 вказано газоаналізатори "DragerAlcotest", реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Газоаналізатори "DragerAlcotest" сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за № НОМЕР_5 від 01 вересня 2014 року та, відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014, внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, у тому числі і Alcotest Drager №6820, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (який набрав чинності 01.01.2016 року), засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 вказаного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Інструкцією з експлуатації спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820» інтервал технічного обслуговування приладу становить 12 місяців.

Згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1324-VII від 05.06.2014 року міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 року і становить 1 рік.

Отже, використання медичних виробів газоаналізатора Alcotest Drager №6820, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що у свою чергу підтверджує вірність результатів вимірювання.

Всім вказаним вимогам Alcotest Drager №6820 відповідає, останню повірку зазначений технічний засіб пройшов 27 липня 2023 року, то станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням, інтервал калібрування даного приладу в один рік не закінчився, тобто огляд був проведений в межах допустимого строку.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та його аргументацією, що ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом, і був зупинений працівниками поліції за межами розташування військової частини. Відтак, огляд стосовно нього було проведено правильно, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, як для водія транспортного засобу, уповноваженими особами на проведення відповідних оглядів, та ними було вірно застосовані норми Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного доводи апелянта, що огляд на стан сп`яніння щодо військовослужбовця ОСОБА_1 мав проводитись спеціально уповноваженою особою, а не поліцією, згідно зі ст. 266-1 КУпАП є безпідставними.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та його аргументацією, що наявність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, сама по собі не підтверджує факту незгоди особи яка проходила огляд з його результатами, а свідчить про те, що поліцейським була надана можливість особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у разі її волі на те.

Згідно наявних відеозаписів ОСОБА_1 не висловлював зауважень стосовно проведеного огляду та не виявляв ознаки незгоди з результатами проведеного огляду.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відносно ОСОБА_1 , він містить підпис ОСОБА_1 у відповідній графі «З результатами згоден».

Згідно роздруківки показання алкотестера «DRAGER 68-10», тест № 1394, від 26.06.2024 р., відносно ОСОБА_1 , яка також містить підпис ОСОБА_1 .

Вказані докази по справі повністю спростовують доводи апелянта, що ОСОБА_1 був не згоден з результатами огляду на стан сп`яніння, а наведені апелянтом міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами.

Як встановлено судом ОСОБА_1 був згоден з результатами огляду на стан сп`яніння спеціального технічного приладу Alkotest DRAGER 68-10, результат 1,93 % проміле, тому у даному випадку ОСОБА_1 не було доставлено до медичного закладу.

Відсутність висновку медичного закладу про стан сп`яніння ОСОБА_1 не впливає на доведеність перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, або про порушення порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку неможливо застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено санкцією статті ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до ст. 69 КК України, у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Оскільки за умов застосування аналогії закону та застосування ст. 69 КК України, апелянтом не вказано та під час апеляційного розгляду не встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, як того вимагає вказана норма закону.

Апеляційний суд зазначає, що дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

Обставини, що право керування транспортними засобами потрібне ОСОБА_1 для проходження військової служби та виконання покладених на нього обов`язків військової служби, не можуть бути визнанні апеляційним судом як такі, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що суд, оцінюючи клопотання про закриття справи без участі сторони обвинувачення, порушив вимогу безсторонності, що суперечить ст. 6 Конвенції, і фактично підтримав обвинувачення, що є порушенням прав ОСОБА_1 , не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у своїй сукупності зводяться до особистого тлумачення законодавства та не свідчать про порушення судом вимог процесуального закону або про його упередженість, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд зазначає про відсутність правових підстав для прийняття прокурором участі у судовому засіданні у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки спеціальним Законом, який визначає порядок у справах про адміністративні правопорушення, а також Законом, який регламентує правові засади організації і діяльності прокуратури, не передбачено прийняття прокурором участі в апеляційному перегляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Вказані вище докази про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП оцінені судом відповідно до ст.251 КУпАП, у апеляційного суду відсутні підстави визнавати вказані докази недопустимим.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення враховано ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки транспортним засобом, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності піддати правопорушника покаранню у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що наведені доводи у апеляційній скарзі не підтвердженні під час апеляційного розгляду та не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови судді районного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Харчука О.П. залишити без задоволення.

Постанову судді Великоновосілківського районного суду Донецької області від 28 серпня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя