Номер провадження: 33/813/2125/24
Номер справи місцевого суду: 523/4969/24
Головуючий у першій інстанції Шкуренков В.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №852687, 10.03.2024 о 10 годині 26 хвилин, водій ОСОБА_1 керував електроскутером «SMDX7» без номерного знаку по вулиці Агрономічна в місті Одесі, не маючи права керувати транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, він є особою, яку протягом року, а саме постановою ЕАТ № 7845314 від 15.10.2023, вже було притягнуто за ч. 4 ст.126 КУпАП до адміністративної відповідальності, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк п`ять років. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 24 липня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність, просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2024 року, скасувати вказану постанову та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив, що не був присутній під час розгляду справи в суді першої інстанції, у зв`язку з неповідомленням його про такий розгляд. З текстом оскаржуваної постанови його захисник адвокат Слаблюк В.М. ознайомився в приміщені суду лише 22.07.2024, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що зупинка ОСОБА_1 працівниками поліції є безпідставною та незаконною, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що скаржником були допущені будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, а тому відповідно всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустими доказами. З матеріалів справи, зокрема з відеозапису з боді-камери працівників поліції, також не вбачається, що ОСОБА_1 керував чи під його керуванням був зупинений транспортний засіб.

В обґрунтування доводів також звертає увагу, що разом з протоколом ААД №852687 від 10.03.2024 було складено протокол ААД №852690 від 10.03.2024, відповідно до якого водій керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, проте постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.04.2024 по справі №523/5352/24 провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в якій встановлено, що працівниками поліції не надано належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Також зазначає, що, як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 керував низько швидкісним електроскутером «SMDX7», потужність електродвигуна складає 1,2 квт, а тому не може вважатись транспортним засобом (та не підлягає державній реєстрації).

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 13.11.2024 ОСОБА_1 та його захисник Слаблюк В.М. не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляд справи.

12.11.2024 на електронну пошту Одеського апеляційного суду від захисника ОСОБА_1 адвоката Слаблюк В.М. надійшла заява про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване неможливістю захисника прибути у судове засідання через його зайнятість в розгляді іншої справи.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З урахуванням того, що сторона захисту вже приймала участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, яке було призначене на 09.09.2024 о 11:20 год, де реалізувала своє право на викладення своєї власної позиції по суті правопорушення, надавала пояснення з приводу обставин справи, а також те, що розгляд справи в подальшому неодноразово відкладався, в тому числі і за заявою захисника ОСОБА_1 адвоката Слаблюка В.М, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст.і 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції відносно ОСОБА_1 був здійснений за його відсутності. Копія оскаржуваної постанови останньому не надсилалась. З текстом постанови суду від 31.05.2024 його захисник адвокат Слаблюк В.М. ознайомився в приміщені суду 22.07.2024.

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 852687 від 10.03.2024;

- довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої, громадянин ОСОБА_1 протягом року підавався адміністративному стягненню за ч. 4 ст. 126 КУпАП;

- постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ №7845314, відповідно до якої, до ОСОБА_1 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн за вчинення 30.09.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2024 року та порушенні ним вимог п. 2.1а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставної зупинки та некерування ОСОБА_1 електроскутером «SMDX7», апеляційний суд відхиляє, оскільки з дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 за обставин викладених у протоколі не заперечував що керував електроскутером «SMDX7», проте був обурений через його зупинку, оскільки вважав, що керує самокатом, який не є транспортним засобом.

Щодо доводів скаржника, що низько швидкісний електроскутер «SMDX7» з потужністю електродвигуна 1,2 квт не може вважатись транспортним засобом, то врахуванню підлягає наступне.

Статтею 121 КУпАП визначено, що під транспортними засобами, зокрема у статті 126 КУпАП, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Таким чином, як вбачається з вищенаведених термінів, поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати як два різні поняття: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електроскутер, і в вузькому - механічний транспортний засіб.

Крім того, Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» містить визначення електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Отже, фактично зміна полягає у тому, що електроскутери, електросамокати, гіброскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:

- легкий персональний електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

- низько швидкісний легкий електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Такі зміни були також викладені і в Законі України «Про автомобільний транспорт».

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 керував низькошвидкісним електроскутером марки SMDX 7, який має електродвигун, за допомогою якого він приводиться у рух, а також призначений для перевезення людей.

З огляду на вищевикладене, електросамокат, яким керував ОСОБА_1 як учасник дорожнього руху - водій, офіційно визнається транспортним засобом.

Таким чином, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова