ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2024 Справа №607/16089/24 Провадження №3/607/7004/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

захисника особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності, адвоката Матвіяса А. Б.,

розглянувши матеріали, що надійшли із Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого молодшим медичним братом ДСУ «Судово-медична експертиза», адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

15 липня 2024 року о 21 год. 40 хв. по вул. Коллонтая, 2, в м. Тернополі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Vento, р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 № ARLM-0313 (повірка дійсна до 04 червня 2025 року), що підтверджується тестом № 571 від 15 липня 2024 року, результат огляду 0,62‰ проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 не погодився, виявив бажання пройти огляд у найближчому медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР. Згідно висновку лікаря № 480 від 15 липня 2024 року, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

09 жовтня 2024 року судом зареєстровані клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Матвіяса А. Б. про долучення доказів та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. На обґрунтування клопотань зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, явно не доведена поза розумним сумнівом, оскільки огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог закону, а тому є недійним.

Ознайомившись з відеозаписами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 885448 (дані - Протокол), адвокат Матвіяс А. Б. вважає, що поліцейський цілеспрямовано зупинив автомобіль Volkswagen Vento, номерний знак НОМЕР_1 . З відеозапису зрозуміло, що поліцейський автомобіль стоїть при заїзді на подвір`я будинку, де проживає ОСОБА_1 Автомобіль Volkswagen Vento рухається на зустріч поліцейському автомобілю, який стоїть нерухомо. Коли в полі зору відеореєстратора службового автомобіля, а отже і в поле зору поліцейських, потрапляє автомобіль Volkswagen Vento, то водій поліцейського автомобіля дещо від`їжджає назад, щоб зручніше було виконати маневр розвороту. Як тільки автомобіль Volkswagen Vento проїхав поліцейський автомобіль, той відразу розвертається, слідує за автомобілем Volkswagen та відповідним сигналом зупиняє його.

Про те, що законних підстав для зупинки автомобіля Volkswagen Vento не було, свідчить не лише рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 серпня 2024 року у справі № 607/16381/24, але й той факт, що автомобіль Volkswagen Vento був переданий іншому водієві, який продовжив рух без усунення «несправності» лампи фари.

Далі цим відеозаписом зафіксовано, що обоє поліцейських, які виходять з службового автомобіля, навіть не підходять до передньої частини автомобіля Volkswagen Vento, щоб переконатись, чи дійсно є несправність світлових приборів. В подальшому поліцейський називає відразу три причини зупинки автомобіля Volkswagen Vento: не пристебнутий пасок безпеки, не працює фара ближнього ..., і тріщина в вікні ... склоочисників.

Очевидно, що в темну пору доби поліцейський не міг виявити в автомобілі, який рухається на зустріч з увімкненими лампами фар, тріщину лобового скла, а також впевнитись у використанні водієм та пасажиром паска безпеки.

Отримавши документи від водія, поліцейський відразу заявляє про запах алкоголю в салоні автомобіля. Йде мова про такий запах саме в салоні автомобіля, а не від водія.

У сукупності описані захисником обставини свідчать про те, що автомобіль Volkswagen Vento зупинили виключно для того, щоб перевірити водія на стан сп`яніння.

Огляд поліцейським ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу зафіксований відеозаписом. ОСОБА_1 вісім разів продуває, однак поліцейський стверджує, що недостатньо об`єму повітря для проведення аналізу. При цьому між цими продуванням газоаналізатор зникає з поля зору бодікамери, мундштук не змінюється. За дев`ятим разом об`єму повітря виявилось достатнім для завершення огляду.

Процес проведення огляду ОСОБА_1 зафіксовано бодікамерою іншого поліцейського. Однак і ця камера безперервно не фіксує весь хід проведення такого огляду. Результат огляду також цієї бодікамерою не зафіксований.

Будь-яким відеозаписом не зафіксовано, як «матеріалізувались» такі результати проведення огляду ОСОБА_1 , долучені до Протоколу. За таких обставин, захисник вважає, що огляд ОСОБА_1 , проведений без постійного відеозапису, є протиправний, а його результати, оформленні на смужці паперу з написом «ДУБЛІКАТ», - очевидно недопустимий доказ.

За таких обставин, подальші дії поліцейських щодо направлення ОСОБА_1 у медичний заклад для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння є незаконними.

Відеозаписи, долучені до Протоколу, свідчать про те, що огляд ОСОБА_1 в медичному закладі проведений не лікарем, а невідомою жінкою.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 , і у медичному закладі - в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради у порушення пункту 6 розділу І, пункту 3 розділу III Інструкції проведений не лікарем цього медичного закладу, а невідомою жінкою. Тоді як лікар виконував технічну роботу: записував відповідні відомості до журналів, складав акт та висновок.

Тому результати і такого огляду є недійсними та не можуть використовуватись як доказ вини ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, адвокат Матвіяс А. Б. просить суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлений належним чином.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Каракуця проти України»).

За таких обставин, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також враховуючи строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, належне повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи та його неявку у судове засідання та те, що участь особи при розгляді даної категорії справ не є обов`язковою, у силу ч. 2 ст. 268 КУпАП вважаю за можливе справу розглянути у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Матвіяс А. Б. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі з підстав, викладених ним у письмових клопотаннях, а також звернути увагу на рішення суду від 28 серпня 2024 року у справі № 607/16381/24, яким скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у праві про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, як на підставу зупинки ОСОБА_1 . Оскільки підстав для зупинки не було, то подальші дії працівників поліції, захисник особи, яка притягається о адміністративної відповідальності, вважає неправомірними.

Водночас, дослідивши матеріали, надані в обґрунтування протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 885448 від 15 липня 2024 року, складеного стосовно ОСОБА_1 , якому інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отож, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена наступними доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 885448 від 15 липня 2024 року;

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 480 від 15 липня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

результатами газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLМ0313 із показником 0,62 ‰;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 074808324, чинним до 04 червня 2025 року;

направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 липня 2024 року;

рапортом командира взводу № 2 роти № 4 УПП в Тернопільській області ДПП мл. лейтенанта поліції Ігоря Созанського від 15 липня 2024 року;

матеріалами відеофіксації.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП, його об`єктивна сторона може знаходити свій прояв у:

1) керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачі керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння;

3) ухиленні від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За змістом статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Пунктами 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

16 лютого 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16 лютого 2021 року № 1231-IX, яким змінено редакцію частини другої статті 266 КУпАП наступним чином: «Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення».

Тож після набуття законом чинності, працівникам поліції дозволяється проводити огляд на стан сп`яніння без свідків. При цьому, доказами має бути відеофіксація огляду. Обов`язок присутності свідків виникає лише у разі, якщо працівник поліції не має відеореєстратора, нагрудної камери чи іншого технічного засобу відеозапису.

Так, наявним у справі відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. На вимогу працівників поліції зупинився. В подальшому, він надав працівникові поліції, на його вимогу, документи. Працівник поліції, повідомив водію, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, зміна кольору обличчя тремтіння пальців рук) та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Натомість водій пояснював, що тремтіння у нього є, але це наслідок травми, проте від огляду не відмовився. Огляд за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLМ0313 проводився на місці зупинки, однак у ОСОБА_1 не виходило протягом декількох разів продути газоаналізатор, водій пояснював, що не може продути його у зв`язку із травмами. Поліцейські декілька разів детально пояснили, як потрібно дути довше, щоб пройти тест. З результатом тесту 0,62 ‰, водій не погодився, а відтак працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати разом із ними до медичного закладу для проходження огляду. У медичному закладі ОСОБА_1 продув газоаналізатор в присутності лікаря, медичних працівників та працівників поліції, газоаналізатор показав результат 0,40 ‰. ОСОБА_1 також повідомляв лікарю про медичні препарати, які він повинен був вживати у зв`язку із травмою. За результатами огляду водія, лікарем складено висновок про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Вказаний висновок став підставою для оформлення стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 885448 від 15 липня 2024 року.

Аналіз матеріалів, наданих в обґрунтування протоколу про адміністративне правопорушення, дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст. 266 КУпАП та приписами Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376.

Твердження захисника ОСОБА_2 про те, що відеозапис складається з декількох частин, про відсутність безперервності відеозапису, а також про постійне знаходження газоаналізатора не в полі фіксування нагрудної камери є помилковими, оскільки досліджений судом безпосередньо, є послідовними, безсторонніми, містить хронологічну фіксацію обставини, які мають значення для правильного розгляду справи на ньому зафіксовано рух транспортного засобу ОСОБА_1 , його зупинку, процедуру проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в лікувальному закладі, а також складання протоколу про адміністративне правопорушення. Присутність на відеоматеріалах, які фіксують проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікувальному закладі осіб різної статі не скасовує самої процедури такого огляду, як і не може свідчити про її недійсність, адже є лише припущенням адвоката Матвіяса А. Б., яке з боку стороннього спостерігача має доводитися, а не стверджуватися.

Щодо доводів захисника ОСОБА_1 про відсутність підстав для зупинки керованого ним транспортного засобу, то дійсно рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 серпня 2024 року, справа № 607/16381/24, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2613646 від 15 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не містить такого елементу, як причина зупинки транспортного засобу. Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно від інших видів адміністративної відповідальності, що спростовує доводи адвоката Матвіяса А. Б.

За встановлених обставин, проаналізувавши зібрані докази у справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи вищевикладене, коли ОСОБА_1 , реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, він тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відтак, встановивши в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд, обираючи адміністративне стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винного, його вік, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а тому доходить до переконання, що до особи, яка притягається до адміністративно відповідальності слід застосувати стягнення у виді штрафу в межах санкції статті, за якою він притягується.

Згідно ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення, тому, у відповідності до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 401, 130, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч),00 грн, який стягнути в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять),60 грн в дохід держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі),00 грн в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області Герчаківська О. Я.