Провадження № 3/592/3174/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Катрич Ольга Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до ад міністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого АДРЕСА_1 , працюючого у військовій частині НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст.172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення КИС № 1142 від 08.11.2024 року, складеного офіцером відділення запобігання вчиненню, виявлення і припинення кримінальних та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 , відповідно до вимог бойових розпоряджень Головнокомандувача Збройних Сил України (далі - ЗС України) від 31.10.2024 № 22219 ДПУ-3, начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.10.2024 № 973дск робочою групою проведено перевірку у військовій частині НОМЕР_1 щодо з`ясування причин та умов, які сприяли вчиненню військовослужбовцями самовільного залишення військової частини (далі - СЗЧ), стану роботи щодо запобігання його вчиненню у військовій частинці НОМЕР_1 , в якій зафіксовано велику кількість таких правопорушень.

08.11.2024 робочою групою було встановлено, що у військовій частині НОМЕР_1 , не ведеться належна робота відділення психологічної підтримки персоналу у військовій частині НОМЕР_1 . що підтверджується поясненнями військовослужбовців, які здійснили СЗЧ та були затримані представниками ВСП або самостійно повернулися до військової частини, з`ясовано, що мають місце випадки у вищевказаній військовій частині, щодо не доведення перед бойовими виходами бойових наказів. Та після відмови військовослужбовців виконувати бойові завдання, командирами підрозділів вилучається зброя та в наказовому порядку військовослужбовців направляють за межі розташування підрозділу. В подальшому командири підрозділів направляють довідки-доповіді про таких військовослужбовців, як тих, що здійснили СЗЧ, Командирами рот, батальйонів та відділенням психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 відповідна робота з особовим складом, який відмовляється від виконання бойових завдань, як з відмовниками взагалі не проводиться. Тобто, заступник з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 всупереч своїх посадових обов`язків та вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України не здійснив та не забезпечив належний контроль за підпорядкованим особовим складом та не налаштував належним чином роботу відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 за напрямком морально-психологічного забезпечення, а саме:відсутність відповідного реагування та впливу командирів підрозділів на колективну думку серед особового складу та її Формування; незадовільна індивідуально-виховна робота з особовим складом за напрямками службової діяльності, що не дає об`єктивного бачення реального стану справ в підрозділах та особистих проблем особового складу; неврахування об`єктивних соціально-побутових, особистих проблем особового складу, відсутність будь-якого реагування на них з боку посадових осіб підрозділів у їх вирішенні;наявність прикладів деструктивної поведінки, які були допущені військовослужбовцями в підрозділах бригади, відсутність об`єктивного та вчасного реагування на них. Таким чином, заступник командира військової частини з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_1 не забезпечив роботу з підлеглим особовим складом, що призвело до негативної морально-психологічної обстановки у військовій частині НОМЕР_1 , так як результат велика кількість випадків СЗЧ та відмова від виконання бойових завдань, а також знехтував вимогами наступних нормативно правових актів:

статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України. Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;статті 72 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил. України заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення в мирний і воєнний час відповідає за безпосередню організацію і проведення заходів морально-психологічного забезпечення; за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, виконання бойових завдань, правопорядку, повсякденної діяльності особового складу військової частини; за національно-патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців, членів їх сімей, працівників військової частини, їх соціальний захист;Заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально- психологічного забезпечення підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу полку (окремого батальйону);абз. 2 статті 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з виховної роботи зобов`язаний планувати і проводити роботу, спрямовану на виховання у військовослужбовців відданості Українському народові, формування в особового складу бригади (полку, окремого батальйону) високих морально- психологічних якостей, готовності до свідомого виконання положень Конституції України і законів України, Військової присяги, вимог військових статутів Збройних Сил України, інших нормативно-правових актів І наказів командирів (начальників);абз. 4 статті 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з виховної роботи зобов`язаний організовувати та проводити заходи морально-психологічного забезпечення, спрямовані на якісне виконання завдань бойової підготовки, підвищення боєздатності бригади (полку, окремого батальйону) та зміцнення єдиноначальності;абз. 5 статті 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з виховної роботи зобов`язаний вивчати та аналізувати морально-психологічний стан підрозділів, подавати допомогу командирам, начальникам родів військ і служб у поліпшенні морально-психологічного клімату у військових колективах;статей 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, підтримання у військових частинах (підрозділах) статутного порядку;Військова дисципліна зобов`язує колісного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги військових статутів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями. Враховуючи вищевикладене, заступник командира військової частини з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, 08 листопада 2024 року приблизно о 12:00 год. в місті Суми, проспект Перемоги в умовах воєнного стану, затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 року№ 64/2022 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172- 15 КУпАП. У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав викладене у протоколі, зазначивши, що 08 листопада 2024 року є днем виявлення правопорушення під час перевірки, після якої йому начальник віддав усний наказ скласти протокол відносно ОСОБА_1 , який тривалий час не виконував свої обов`язки по роботі з приводу належної мотивації бійців, взагалі ніяка роз`яснювальна робота в цьому та в інших напрямках не велася, доказів цього немає. ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, посилаючись на те, що 08.11.2024 року відносно нього, заступника командира військової частими з психологічної підтримки персоналу - начальника від психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковника, було складено протокол, однак жодного військового адміністративного правопорушення ним вчинено не було. Звертає увагу суду на те, що протокол був складений з порушенням вимог наказу Міністерства оборони України №329 від 23.10.2021 року «Про затвердження Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», а саме: у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце,час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Щодо місця складання, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено що протокол складено у місті Суми, за якою адресою протокол складався не зазначається. Також, у протоколі КИС № 1142 від 08.11.2024 року зазначена посада, особи що притягається до адміністративної відповідальності: «заступник командира військової частини з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 », що не відповідає дійсності, дійсна посада «ЗАСТУПНИК КОМАНДИРА ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ З ПСИХОЛОГІЧНОЇ ПІДТРИМКИ ПЕРСОНАЛУ - НАЧАЛЬНИК ВІДДІЛЕННЯ ПСИХОЛОГІЧНОЇ ПІДТРИМКИ ПЕРСОНАЛУ ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 », що свідчить про те, що офіцером ВСП ст. лейтенантом ОСОБА_2 навіть посада особи відносно якої він склав протокол встановлено не вірно.Жодних свідків вчинення адміністративного правопорушення в тексті протоколу не зазначено.Місце вчинення адміністративного правопорушення не зазначено. Дата скоєння нібито адміністративного правопорушення не зазначені, у день 08.11.2024 року він не міг вчиняти адміністративне правопорушення, так як перебував в ВСП, де і було складено протокол про адміністративне правопорушення, що і підтверджено в тексті самого протоколу. Вказує, що відповідно до статті 19 Конституції України Правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Зокрема, ст. лейтенант ОСОБА_2 посилається на порушення ним вимог ст. 72, 73 Статуту Збройних Сил України, посилаючись на обов`язки «ЗАСТУПНИКА КОМАНДИРА БРИГАДИ (полку, окремого батальйону) З МОРАЛЬНО-ПСИХОЛОПЧНОГО ЗАБЕСПЕЧЕННЯ яким він не являєтся, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.08.2024 року за № 240, де зазначена посада яку він обіймає. Крім цього, зазначаючи загальні статті Статуту Збройних Сил України, а саме ст. 1,2,3,4,5, 11,16 не зазначено в чому саме безпосередньо ним як ЗАСТУПНИКОМ КОМАНДИРА ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ З ПСИХОЛОГІЧНОЇ ПІДТРИМКИ ПЕРСОНАЛУ - НАЧАЛЬНИКОМ ВІДДІЛЕННЯ ПСИХОЛОГІЧНОЇ ПІДТРИМКИ ПЕРСОНАЛУ ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 було порушено вимоги наведених статей, коли, при яких обставинах, де, тощо. В протоколі без доказів, без конкретний прикладів і доводів скопіював норми Статуту Збройних Сил України. Вина у скоєнні адміністративного правопорушення в його діях, як заступника командира військової частини з психологічної підтримки персоналу начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 відсутня, жодного наявного доказу в протоколі не наведено. Тому просить суд закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Також додає до своїх письмових заперечень, що бійці вже дуже втомлені, у них буває лише 3-4 дня для відпочинку після бойових завдань та приведення одягу у відповідність і знову вони ідуть на бойові завдання. Вказує, що у нього у підпорядкуванні є дві групи психологічного та мотиваційного напрямку роботи, працівники виїжджають на бойову адресу і там допомагають бійцям, яким потрібна психологічна допомога, проводяться профілактичні бесіди, ці дві групи відзначали нагородами. Так, документація по проведення такої роботи не завжди складається під час воєнного стану, неможливо скласти графік робіт, так як не вдасться дотриматися його виконання, але він на своєму рівні, в межах своїх посадових обов`язків на належному рівні контролює ввірену йому роботу.

Заслухавши пояснення особи, яка склала протокол та пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У ст. 19 Закону України «Про міжнародні договорами», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Виходячи з обставин, які зазначені в протоколі КИС № 1142, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене у ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, "недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах дії правового режиму "воєнний стан".

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Подія правопорушення пов`язана з відбуттям певного явища, тобто факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи.

Водночас відсутність факту правопорушення автоматично означає і відсутність складу правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у статті КУпАП та нормам інших законів, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених законодавством України протиправних дій.

Частина 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду. Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у вчиненні таких дій, як недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду. Диспозиція статті 172-15 КУпАП містить спеціальний суб`єкт адміністративного правопорушення, як військова службова особа.

У зв`язку з відсутністю в КУпАП тлумачення поняття «недбале ставлення до військової служби», для вирішення даних спірних правовідносин суд застосовує аналогію закону.

Згідно статті 425 КК України, а саме коментарю до неї - недбале ставлення до військової служби полягає у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.

Під невиконанням обов`язків розуміють невиконання дій, які входять у коло службових обов`язків, під неналежним виконанням нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.

Відповідно до Примітки 1 ст.172-13 КУпАП та Примітки 1 ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Згідно п.7 Розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення).

Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства.

Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

Згідно п.11, 14 ч.1 ст.255 КУпАП визначено перілік осіб, які мають право складати протокол про адміністративне правопорушення, зокрема за ст.172-15 КУпАП прокурор та командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів) (статті 172-10 - 172-20, крім правопорушень, вчинених поліцейськими поліції особливого призначення Національної поліції України під час дії воєнного стану).

Натомість, даний протокол було складено ні прокурором, ні командиром військової частини тощо, а офіцером відділення запобігання вчиненню, виявлення і припинення кримінальних та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 і до даного протоколу не надано документу, з якого б суд міг дійти висновку про те, що протокол склала уповноважена на те особа і хто їй такі повноваження надав.

Також, у протоколі № 1142 не вказано відомості, за який конкретний період часу робоча група проводила перевірку у військовій частині НОМЕР_1 , адже як вказано у протоколі днем вчинення правопорушення є 08.11.2024, однак як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_2 це є днем виявлення тих порушень, які допустив ОСОБА_1 , однак так і залишається невідомим період часу, з якого відбувались правпорушення, зазначені у протоколі, що суперечить положенням ст.256 КУпАП, де вказано, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Також,відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Місцем вчинення у протоколі зазначено АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.4 Розділу ІІ «Інструкції зі складання протоколів про та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення» затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 року № 329 у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім цього, особою, яка складала протокол, суду було надано роздруківку, як пояснив ОСОБА_2 , складену за результатами перевірки робочою групою військової частини, де вказані причини та передумови СЗЧ, стан роботи командування тощо, однак суд не може її прийняти як належний доказ у справі, ця роздруківка ніким не підписана і належним чином не завірена, невідомо хто і коли її складав, а судове рішення не може грунтуватися на припущеннях, тому і не може бути покладена в основу постанови.

Слід звернути увагу на те, що у протоколі є посилання на те, що у військовій частині не ведеться належна робота відділенням психологічної підтримки, що підтверджується поясненями військовослужбовців, які здійснили СЗЧ та були затримані представниками ВСП або самостійно повернулися до військової частини, однак у протоколі в якості свідків прізвища цих осіб не вказані, поясненя від них не відібрані, перед судом про їх допит в якості свідків клопотань не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити у належний спосіб дану інформацію, яка має неконкретний характер, а викладена взагалі.

Крім цього, до протоколу не надано наказу про призначення на посаду та посадової інструкції ОСОБА_1 , що є обов`язковим елементом під час складання протоколу і розгляду такої категорії справ, яка стосується військової службової особи і невиконання нею певних обов`язків.

Так, згідно витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 03.08.2024 року № 240 підполковника ОСОБА_1 , заступника командира бригади з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 призначеного наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 29 липня 2024 року №223 на посаду ЗАСТУПНИКА КОМАНДИРА ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ З ПСИХОЛОГІЧНОЇ ПІДТРИМКИ ПЕРСОНАЛУ - НАЧАЛЬНИКА ВІДДІЛЕННЯ ПСИХОЛОГІЧНОЇ ПІДТРИМКИ ПЕРСОНАЛУ ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 , ВОС - 3420002, вважати таким, що з 03 серпня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Як наголосив у судовому засіданні ОСОБА_1 , саме таку посаду він і займає, а не ту, яка вказана у протоколі про адміністративне правопрушення. Крім цього самостійно надав суду Типові функціональні обов`язки посадових осіб структур психологічної підтримки персоналу військової частини.

Підсумовуючи викладене, матеріали справи не містять відомостей, які посадові обов`язки покладаються на ОСОБА_1 , а також відсутня інформація про його ознайомлення з цими обов`язками, до яких він приступив з 03.08.2024 року. Протокол № 1142, складений відносно ОСОБА_1 , в порушення приписів ст. 256 КУпАП, не містить посилання на конкретний пункт посадових обов`язків, які він порушив чи не виконав. Особа, що склала протокол послалася на ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої Служби ЗСУ та на ст. ст. 72, 73 обов`язків заступника командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення, що не дозволяє суду дійти беззаперечного висновку, що саме конкретно, в який період часу, в якому місці ОСОБА_1 не виконав покладені на нього посадові обов`язки, що призвело до недбалого ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду. Суддя вважає, що вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом у справі про адміністративне правопорушення, протокол у такому вигляді не може вважатись допустимим доказом по справі. В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява F7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого у ч. 2 ст. 172-15 КУпАП посадовою особою, що склала протокол не надано. Отже, посадовою особою при складанні протоколу у відношенні ОСОБА_1 не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження об"єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, визначеного у ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. З огляду на викладені вище обставини суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений у ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у ч.2 ст.172-15 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На підставі викладеного, керуючись ст. ст.172-15,221,245,247-249,284 КУпАП, суддя, П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП, до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Катрич