ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1612/24 Справа № 192/1059/24 Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., в режимі відеоконференції, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника, - адвоката Шаповалова О.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2024 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в ТОВ «СІЧ»,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місці.

При обставинах, зазначених в оскаржуваній постанові, 08 травня 2024 року о 09 год. 45 хв. на 440 км автошляху Н-08, ОСОБА_1 керував автомобілем Хонда CITY, номерний знак НОМЕР_1 будучи обмежений в праві керування транспортними засобами, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційній вимоги по суті вказує, прийнявши рішення без його участі, суд позбавив його права користуватися юридичною допомогою адвоката, подавати докази.

Також зазначає, що раніше постановою суду від 12 квітня 2021 року вже закривалося провадження у справі за ч. 3 ст. 126 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення. Таким чином, він був впевнений, що відносно нього не існує обмеження у праві керування транспортними засобами.

Крім цього вказує, що виконавче провадження було завершено 24 листопада 2020 року та на теперішній час виконавчого провадження у відношенні нього не існує.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представник, - адвокат Шаповалов О.Г. в судовому засіданні, в режимі відеоконференції підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши і дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги про відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, є необґрунтованими і безпідставними.

Так, відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП наступає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 492837 від 09 травня 2024 року, складеному у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП; рапортом інспектора поліції від 08 травня 2024 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 керував автомобілем, будучи обмежений в праві керування транспортними засобами; постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 20 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 47918367.

В апеляційної скарзі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали ставити під сумнів встановлені місцевим судом фактичні обставини справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено

Що стосується зауважень на те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , то слід зазначити, що вказаний недолік був нівельований під час апеляційного перегляду за участі як самого ОСОБА_1 , так і його представника, що в даному випадку не свідчить про порушення права ОСОБА_1 на захист або обмеження доступу до правосуддя.

Посилання ОСОБА_1 на те, що виконавче провадження у відношенні нього не існує, оскільки завершено 24 листопада 2020 року, то в цьому випадку дана обставина не свідчить про скасування щодо нього обмежень у праві керування транспортними засобами, оскільки закінчення виконавчого провадження оформлюється відповідною постановою та на підставі ст. 40 Закону України Про виконавче провадження, державним виконавцем скасовуються інші вжиті заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Однак, інформації про скасування постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 20 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 47918367, в підтвердження наведених вище доводів надано не було.

При цьому не є прийнятним той факт, що ОСОБА_1 був впевнений, що виконавче провадження було закінчено, з посиланням на становою суду від 12 квітня 2021 року, якою вже закривалося провадження у справі за ч. 3 ст. 126 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки місцевий суд закрив провадження з підстав того, що ОСОБА_1 не був обізнаний про встановлене йому обмеження та не скористався своїм правом на оскарження.

Тобто, фактично, на даний час на ОСОБА_1 розповсюджується тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, що утворює собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, оскільки відомостей про його скасування не встановлено.

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 3 ст. 126 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 3 ст. 126 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко