Провадження № 33/4823/895/24
Категорія - ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Туки С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Туки С.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працюючий в ДСНС м. Чернігова, начальник відділення, водій відділення ГДЗС, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, 12 серпня 2024 року, о 18 год. 07 хв., ОСОБА_1 за місцем спільного проживання в АДРЕСА_2 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали в стусанах, хапанні за руки, нанесенні ударів, ображав потерпілу нецензурною лайкою, чим завдав їй фізичного болю та психічних страждань.

Не погодившись із рішенням суду, захисник адвокат Тука С.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі за відсутністю в діях його довірителя події та складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Акцентує увагу на тому, що конфлікт був саме між донькою, а не дружиною, яка була визначена по даній справі як потерпіла, у якій відсутні будь-які тілесні ушкодження, синці, садини, тощо, а тому, вважає, що останнього було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, за обставин зазначених у протоколі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Судом першої інстанції вимоги зазначених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення не дотримані в повному обсязі.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми.

Відповідно до п. 14 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №136626 від 12.08.2024 року, ОСОБА_1 12 серпня 2024 року, о 18 год. 07 хв., за місцем спільного проживання в АДРЕСА_2 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали в стусанах, хапанні за руки, нанесенні ударів, ображав потерпілу нецензурною лайкою.

ОСОБА_1 особисто в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення написав «насилля фізичного не вчиняв, психологічного тиску як написано в протоколі не було».

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Даним відеозаписом не зафіксовано вчинення ОСОБА_1 будь-яких насильницьких дій по відношенню до своєї дружини, за зовнішніми ознаками остання не має видимих тілесних ушкоджень, слідів насильства, тощо, а сам ОСОБА_1 поводить себе досить спокійно та врівноважено, пояснюючи, що насильницьких дій по відношенню до своє дружини не вчиняв. При цьому, потерпіла неодноразово зазначала, що ОСОБА_1 напередодні забрав у неї ключі від автомобіля.

Будь - яких доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, у матеріалах справи немає.

Слід також зазначити, що заборонні приписи самі по собі не підтверджують факт вчинення домашнього насильства, оскільки є заходами забезпечення, що застосовуються до особи, з ініціативи потерпілої сторони та виключно на підставі повідомлених нею відомостей.

До апеляційного суду потерпіла подала заяву, у якій просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 у повному обсязі, зазначаючи, що будь-якого фізичного та психологічного насильства з боку її чоловіка їй заподіяно не було, а заяву вона написала, оскільки була ображена на нього, через те, що напередодні він забрав ключі від автомобіля, яким остання користувалась.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до ст.62 Конституції України судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності винуватості суд зобов`язаний тлумачити на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Враховуючи наведене та зважаючи на позицію потерпілої, яку вона висловила у поданій заяві, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Туки С.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач