ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м.Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Михайлюка М.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Бруснік Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_1 на постанову Кельменецького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2024 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого водієм тролейбуса КП «Міський тролейбус», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч.1 ст.185-10 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Постановою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, громадянин України ОСОБА_1 01 вересня 2024 року приблизно о 07 год. 35 хв. в контрольованому прикордонному районі, поблизу с.Макарівка Дністровського району Чернівецької області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », під час перевірки документів незаконно, в порушення Постанови Кабінету Міністрів від 03.08.1998 року № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони», п.11 Положення «Про прикордонний режим» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1147 від 27.07.1998 року та п.12-15 ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» вчинив злісну непокору законним розпорядженням та вимогам працівників Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, зокрема відмовлявся надати військовослужбовцям, які входили до складу прикордонного наряду для перевірки документи, що посвідчують його особу та не виконував законі розпорядження працівників Державної прикордонної служби України під час виконання ними службових обов`язків та вдався до втечі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

____________________________________________________________________

ЄУНСС 717/2506/24 Головуючий в І інстанції: Телешман О.В.

Номер справи 33/822/666/24 Суддя-доповідач: Марчак В.Я.

Вважає, що постанова районного суду є незаконною, необґрунтованою, прийнятою без повного з`ясування всіх обставин справи.

Зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи самостійно змінив на шкоду особі, щодо якої складено протокол №151329, формулювання правопорушення, викладене в фабулі даного протоколу, а саме те, що ОСОБА_1 відмовлявся надати військовослужбовцям, які входили до складу прикордонного наряду для перевірки документи, що посвідчують особу та не виконував законні розпорядження працівників ДПСУ під час виконання ними службових обов`язків.

Вказує, що ним було надано посадовим особам ДПСУ паспорт, що підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення, який містить його особисті дані, що відповідають інформації, зазначеній у його паспорті.

Також зазначає, що протокол містить його підпис, отже факт втечі, вказаний у протоколі фактично не підтверджується.

Зазначає, що протокол містить інформацію про свідка ОСОБА_2 , однак в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення чи показання вказаної особи.

Вважає, що пояснення прикордонного наряду, наявне у справі не може бути належним доказом, оскільки містить недостовірну інформацію та складене працівником ДПСУ, який є зацікавленою особою.

Також звертає увагу, що матеріалами справи не доведено наявність підстав для здійснення адміністративного затримання особи у відповідності до ст.262 КУпАП.

Додає, що відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення - незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України, про яке йдеться у поясненнях прикордонного загону, підтверджене постановою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 07.10.2024 року.

Звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду відсутні дані про те, які норми чинного законодавства та законні розпорядження, обов`язкові до виконання, порушено ОСОБА_1 та які б утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Стверджує, що підписав протокол та пояснення під тиском працівників ДПСУ та був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою адвоката.

Крім того, апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що не був повідомлений судом про розгляд справи, не отримував судової повістки, а рішення суду отримав тільки 18.10.2024 року.

Також 12.11.2024 року ОСОБА_1 були подані доповнення до апеляційної скарги, в яких він заперечує, що підписав протокол про адміністративне правопорушення та просить призначити почеркознавчу експертизу.

Позиції учасників апеляційного провадження.

ОСОБА_1 та його захисник підтримали клопотання про поновлення строку та подану апеляційну скаргу.

Мотиви Суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

У своїй постанові районний суд вказав, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом встановлено, що в матеріалах справи не міститься підтвердження того, що судом першої інстанції було повідомлено ОСОБА_1 про розгляд справи у Кельменецькому районному суді Чернівецької області.

Таким чином, судом першої інстанції не вжито належних заходів для виклику в судове засідання особи, що притягається до адміністративної відповідальності та забезпечення її прав згідно ст.268 КУпАП.

Тому з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та права на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Частиною 1 статті 185-10 КУпАП передбаченого адміністративну відповідальність, зокрема за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №151329 від 01 вересня 2024 року, цього ж дня о 07 год 35 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий на напрямку н.п. Макарівка Україна - н.п. Ларга Молдова на території Кельменецької ОТГ Дністровського району Чернівецької області на відстані 10 000 м до державного кордону за вчинення злісної непокори, а саме - на вимогу прикордонного наряду «Група реагування» зупинитись, проігнорував та вдався до втечі.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.12, 20 34 «Про ДПСУ» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без зауважень.

Окрім цього, факт вчинення злісної непокори вимогам прикордонного наряду підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 01.09.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 був затриманий на напрямку н.п. Макарівка Україна - н.п. Ларга Молдова Кельменецької ОТГ Дністровського району Чернівецької області на відстані 10 000 м до державного кордону за вчинення злісної непокори, а саме - на вимогу прикордонного наряду «Група реагування» зупинитись, проігнорував та вдався до втечі.

Поясненнями начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » лейтенанта ОСОБА_3 підтверджуються обставини, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання.

Також в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких він визнає свою провину та зазначає, що проживає в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та мав намір незаконно перетнути державний кордон до Молдови для працевлаштування, в місцевості орієнтувався по гугл картах. Також вказав, що оминав блокпости та контрольовані пости на маршруті слідування.

Пояснення написано власноручно ОСОБА_1 та містять його підпис.

У своїй апеляційній скарзі захист посилається на те, що суд першої інстанції при розгляді справи самостійно змінив на шкоду особі, щодо якої складено протокол, формулювання правопорушення, викладене в фабулі даного протоколу.

Однак, дані доводи апеляційний суд оцінює критично, оскільки у постанові суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законним розпорядженням та вимогам працівників ДПСУ під час виконання ними службових обов`язків та вдався до втечі, що відповідає обставинам, зазначеним у фабулі проколу про адміністративне правопорушення та охоплюється об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Згідно ст.23 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами.

Пунктом 8 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою КМУ № Постановою КМУ №1147 від 27.07.1988 року, передбачено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Відповідно до п.10 вказаного положення, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на вимогу, зокрема, уповноважених осіб Державної прикордонної служби зобов`язані пред`являти відповідні документи, що посвідчують їх особу.

У відповідності до ст. 34 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», непокора або опір законним вимогам військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, неправомірне втручання в їх законну діяльність тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Таким чином, вказаними нормами закону спростовуються доводи захисту про незаконність вимоги працівників прикордонної служби про надання документів, що посвідчують особу ОСОБА_1 , який перебував в контрольованому прикордонному районі.

Щодо твердження апелянта про те, що він надав усі документи, оскільки в протоколі містяться дані з його паспорта, апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений після затримання ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вказав, що є жителем м. Кривий Ріг та в період вказаної події перебував у відпустці з сім`єю у м. Камянець-Подільський. На запрошення своїх друзів поїхав з сім`єю до с. Макарівка Дністровського району на рибалку. Вказав, що не орієнтувався в даній місцевості та у відстані до кордону, не знав, що знаходився за 10 км від кордону.

Апеляційний суд зауважує, що всі три райони Чернівецької області, згідно постанови КМУ «Про контрольовані прикордонні райони» № 1199 від 03.08.1998 року є контрольованими прикордонними районами.

При в`їзді в Чернівецьку область та по шляху з с. Атаки до с. Макарівка Дністровського району розміщено багато попереджувальних знаків про в`їзд в контрольований прикордонний район та кілька блокпостів, які контролюють спільно працівники поліції та ДПСУ і оминути їх неможливо, оскільки інших шляхів проїзду немає.

Тому ОСОБА_1 об`єктивно було відомо на якій відстані від кордону та у якій місцевості він може перебувати.

Посилання апелянта на те, що він під тиском працівників прикордонної служби змушений був підписати письмові пояснення та протоколи є безпідставними.

Судом не встановлені факти звернення ОСОБА_1 до уповноважених органів щодо неправомірних дій посадових осіб прикордонної служби.

Таким чином, вказані пояснення апеляційний суд оцінює як такі, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Щодо посилання апеляційної скарги на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області, яким закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП, то апеляційний суд зауважує, що предметом розгляду у даній справі є протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №151329 від 01 вересня 2024 року за ч.1 ст. 185-10 КУпАП.

Також не заслуговують на увагу твердження захисту, що матеріалами справи не доведено наявність підстав для здійснення адміністративного затримання особи у відповідності до ст.262 КУпАП.

Пунктом 2 частини 2 статті 262 КУпАП передбачено право органів прикордонної служби здійснювати адміністративне затримання осіб за вчинення злісної непокори їх законному розпорядженню або вимозі.

Клопотання захисту про призначення почеркознавчої експертизи, яке мотивоване тим, що ОСОБА_1 категорично заперечує, що підпис, який міститься в протоколі про адміністративне правопорушення йому не належить, апеляційний суд вважає безпідставним.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 підтвердив, що змушений був підписати протоколи.

Разом з тим, в доповненнях до апеляційної скарги з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи вказує, що не підписував даний протокол.

Дане свідчить про непослідовну версію захисту та викликає сумнів в апеляційного суду щодо її достовірності.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що підпис у протоколі про адміністративне правопорушення не свідчить про визнання особою вини, а вказує про те, що особа ознайомлена зі змістом протоколу, доповнень та зауважень немає та отримано примірник протоколу.

Апеляційний суд також зазначає, що після заслухання пояснень захисника та ОСОБА_1 через технічні причини перервався відеозв`язок з ними, тому було зроблено перерву у слуханні.

Після перерви зв`язок не вдалося відновити, тому врахувавши те, що ОСОБА_1 та його захисник надали пояснення, висловили своє відношення до апеляційної скарги, мали можливість подавати докази, заявляти клопотання, чим в повній мірі було забезпечено ОСОБА_1 права, передбачені ст.268 КУпАП та право на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за їх відсутності.

На переконання апеляційного суду, наявні у справі докази є належними, достатніми, послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Отже, за результатами розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку, що районний суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив наявні у справі докази і дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Підстав для скасування судового рішення та закриття провадження у справі немає, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кельменецького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кельменецького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду [підпис] В.Я. Марчак

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ В.Я. Марчак

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

15.11.2024 року

(дата засвідчення копії)