ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024 Справа №607/21524/24 Провадження №3/607/8971/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

розглянув матеріали, які надійшли з Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт № НОМЕР_1 , освіта середня, пенсіонерка, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №280250 від 30 вересня 2024 року встановлено, що 30 вересня 2024 року о 18 год. 10 хв. ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно матері ОСОБА_2 , а саме: шарпала за одяг, нанесла стусана рукою по обличчю, чим порушила пункти 3 та 17, частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229VIII (далі Закон № 2229) за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) (а.с. 1).

У судовому засіданні особа, яку притягають до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 повідомила суду, що вину не визнає, зазначила, що між нею і матір`ю склалися непрості відносини, оскільки її матір має складний характер.

Суд, заслухавши пояснення особи, яку притягають до адміністративної відповідальності, виходить з наступного.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша) ; адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (частина друга).

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 173-2 КУпАП відповідальність особи настає у випадку вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону Закон № 2229 домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 1 Закону Закон № 2229, фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як було зазначено, ОСОБА_1 свою вину не визнала, у судовому засіданні пояснила, що між нею і її матір`ю склалися непрості стосунки через складний характер останньої. Матір ОСОБА_1 , за свідченнями особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, здатна перекрутити обставини події й таким повідомленням в поліцію намагалася звести на неї наклеп.

Утім, суд критично підходить до таких пояснень ОСОБА_1 , оскільки після встановлення заборонного припису стосовно неї (серія АА № 333886 від 30 вересня 2024 року), який полягав у забороні останньої в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 , повідомлення про домашнє насильство припинилися, а отже, твердження, що заява ОСОБА_2 про вчинення домашнього насильства пов`язана з бажанням звести наклеп на ОСОБА_1 , немає підґрунтя.

Тож суд вважає, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП. Вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, доведена матеріалами справи, зокрема даними, що містяться в:

протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №280250 від 30.09.2024, складеному у відповідності до вимог статті 256 КУпАП, де викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 ;

електронному рапорті інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Савчук-Москаль Л.В. від 01.10.2024;

протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.09.2024;

письмових поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 30.09.2024;

копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 333886 від 30.09.2024;

формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 30.09.2024 та рапорті інспектора СПДН ВППП в Тернопільській області капітана поліції Ігоря Цісельського від 30.09.2024.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому, судом приймаються до уваги. На думку суду, такі докази підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді цієї справи.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 30.09.2024 близько 18 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнього насильства фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої, а тому в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 згідно зі статтею 17 КУпАП у справі не встановлено. Термін притягнення до адміністративної відповідальності не закінчився.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує вимоги статей 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Згідно з положеннями статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Отже, враховуючи наведене, дані про особу ОСОБА_1 , щодо якої у матеріалах справи відсутні відомості про притягнення її до адміністративної відповідальності раніше, в тому числі, за вчинення домашнього насильства, відсутність обтяжуючих обставин, а також те, що вчинене правопорушення не завдало будь-якої значної шкоди іншим особам, державному або громадському порядку і не становить великої суспільної шкідливості, а тому є малозначним, суд вважає за можливе, на підставі статті 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

На думку суду, застосування такого заходу як усне зауваження буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної статтею 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до частини другої статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи. Судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 7, 9, 22, 23, 33, 34, 35, 1732, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та звільнити її від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення з огляду на малозначність вчиненого нею адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

2. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

3. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 321 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

4. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

5. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

6. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. І. Якімець