Справа№ 953/5346/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зуба Г.А.,

секретаря судового засідання Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова заяву судді Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В. про самовідвід у справі № 953/5346/24 (3/953/1802/24) про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 483 МК України,-

встановив:

24.06.2024 суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В. заявила самовідвід в судовому провадженні № 953/5346/24 (3/953/1802/24) з розгляду справи про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 483 МК України.

В обґрунтування зазначає, що з матеріалу про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України, вбачається, що листом від 14.12.2023 за №1203/3Г Благодійна організація «Благодійний фонд» «Харків з тобою» повідомила Харківську митницю, що за заявою Благодійної організації «Благодійний фонд» «Харків з тобою» 11.10.2023 СУ ГУНП в Харківській області внесені відомості до ЄРДР та розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001178 за фактом незаконного ввезення на територію України гуманітарної допомоги невстановленими особами із використанням підроблених документів, виданих від імені Благодійна організація «Благодійний фонд» «Харків з тобою».

Разом з тим, нею, як слідчим суддею у кримінальному провадженні №0001178 від 11.10.2023 за клопотанням органу досудового розслідування та прокурора постановлено низку процесуальних рішень (справа №953/11389/23, провадження 1-кс/953/4120/24, 1-кс/953/4119/24, 1-кс/953/823/24, 1-кс/953/989/24, 1-кс/953/1982/24, 1-кс/953/9067/23, 1-кс/953/9066/23, 1-кс/953/9065/23).

А тому вважає, що викладені обставини унеможливлюють розгляд нею справи по суті, та заявляє самовідвід з розгляду матеріалу про порушення митних правил стосовного ОСОБА_1 , за ч.1 ст.483 МК України.

Дослідивши надані матеріали, суд доходить наступного висновку.

Положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість судді гарантується Конституцією і законами України. Вплив на суддю в будь-який спосіб забороняється.

Ст.129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

При цьому, Конституція України, має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 8 Основного Закону України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одним із способів забезпечення та гарантування незалежності і безсторонності судового розгляду є інститут відводу, який полягає у тому, що кожна із сторін судового провадження за наявності для того визначених законом підстав має право заявити відвід або самовідвід.

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення у судах визначається КУпАП та іншими законами України.

У свою чергу КУпАП не встановлює порядку розгляду відводу або самовідводу,не містить жодного посилання та/чи відповідної спеціальної норми, яка б надавала можливість учасникам справи заявити відвід судді (самовідвід) та не зазначає процесуальні шляхи вирішення цього питання.

Стаття 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого 22 лютого 2013 року XI черговим з`їздом суддів України, наголошує, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 30 жовтня 2014 року по справі «Швидка проти України» зазначив що провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також цей суд у своїй сталій практиці (рішення у справах: «Енгель та інші проти Нідердандів», ухвалене 08 червня 1976 року; «Озтюрк проти Німеччини», ухвалене 21 січня 1984 року; та «Лутц проти Німеччини», ухвалене 25 серпня 1987 року) автономно тлумачить поняття «кримінальний» незалежно від національної термінології це поняття вживається щодо адміністративних, дисциплінарних та митних проступків тощо.

Отже, якщо у справах про адміністративні правопорушення є необхідність застосування аналогії права, то доцільно керуватись нормами кримінального процесуального законодавства України, а тому вирішення питання про самовідвід судді, слід проводити за процедурою з дотриманням гарантій, притаманних кримінальному провадженню (застосування принципу аналогії закону найбільш близької галузі права кримінального процесуального права).

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді в кримінальному провадженні визначені ст.ст.75,76 КПК України.

Відповідно до ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ч.5 ст.80 КПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований.

Обґрунтованість відводу (самовідводу) повинна підтверджуватися фактами, які реально існують, та не може ґрунтуватися на припущеннях або особистих судженнях. Зокрема, підстави для відводу (самовідводу) судді можуть бути визнані обґрунтованими в разі наявності особистої зацікавленості судді у результатах розгляду справи, яка існує об`єктивно, незалежно від судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. У справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

КУпАП встановлює лише, що судді розглядають справи про адміністративні правопорушення, виключний перелік яких наведено в ст.221 КУпАП.

Посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків (ст.217 КУпАП).

Разом з цим, в заяві про самовідвід суддя Єфіменко Н.В. посилається на процесуальні документи по справі № 953/11389/23, однак копій відповідних ухвал до заяви нею не додано, що позбавляє суд повною мірою оцінити обставини, викладені в заяві.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наведені суддею Єфіменко Н.В. підстави для самовідводу не містять в собі будь-яких відомостей щодо можливої упередженості судді та не ставлять під сумнів її об`єктивність. Інших обставин, які виключають участь судді від розгляду справи про адміністративне правопорушення чи інше, судом не встановлено, тому передбачені законом підстави для задоволення самовідводу відсутні.

Керуючись ст.283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви судді Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В. про самовідвід у справі № 953/5346/24 (3/953/1802/24) про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 483 МК України відмовити.

Розгляд справи № 953/5346/24 (3/953/1802/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 483 МК України проводити в тому ж складі суду.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Зуб