Кропивницький апеляційний суд
Справа № 33/4809/350/24 Головуючий у суді І інстанції: Гут Ю.О.
Категорія: ст. 126 КУпАП Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2024 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А.,

з участю:

представника особи, яка притягається до відповідальності - адвоката Мелєзгінова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькийапеляційну скаргу адвоката Мелєзгінова Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, паспорт НОМЕР_1 , виданий Голованівським РВ УМВС України в Кіровоградській області 26.06.2000 року, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот ) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голованівського районного суду Кіровоградської області

від 30 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот ) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять ) грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 13.04.2024 року о 12 год. 00 хв. в с. Капітанка по вул. Миру, буд. 127, Голованівського району Кіровоградської області, керував транспортним засобом мопедом HONDA DIO д.н.з. відсутній, без посвідчення водія відповідної категорії, яке не отримував взагалі, тобто не маючи права керування вказаним транспортним засобом, вказане правопорушення вчинив повторно протягом одного року, чим порушив п.2.1а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Мелєзгінова Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи це тим, що він участі у розгляді справи у суді першої інстанції не приймав, з 07.05.2024 по 12. 05.2024 перебував на лікарняному, про рішення дізнався вже в Голованівському ДВС.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 .

При складанні протоколу ОСОБА_1 не роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП.

Більш того, згідно відповіді від ТСЦ МВС 3545 вбачається, що згідно національної системи МВС ОСОБА_1 отримував посвідчення водія кат. «А», «В».

Вказане спростовує позицію, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову судді суду першої інстанції змінити, з таких підстав.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Процесуальна форма та зміст протоколу відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, правопорушником надані пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 5 ст. 126 КУпАП, визнається керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування транспортним засобом певної категорії, вчинене повторно протягом року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №023843 від 13.04.2024 року - ОСОБА_1 13.04.2024 року о 12 год. 00 хв. в с. Капітанка по вул. Миру, буд. 127, Голованівського району Кіровоградської області, керував транспортним засобом мопедом HONDA DIO д.н.з. відсутній, без посвідчення водія відповідної категорії яке не отримував взагалі, тобто не маючи права керування вказаним транспортним засобом.

Також вказаним протоколом в вину ОСОБА_1 ставиться порушення вимог п.2.1а ПДР України.

За змістом п.2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На особу, яка керує транспортним засобом не маючи відповідного на те права (водіння без «прав»), накладається штраф у розмірі 3400 грн.

Якщо ж водій має право на управління, але не має при собі документів (забув удома), то штраф становитиме 425 грн.

- довідкою інспектора САП Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Ірини Мазур про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував;

- копіями постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1334009 від 29.01.2024 року;

- поясненнями ОСОБА_1 наданих в апеляційній скарзі, відповідно до яких останній зазначає про те, що керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції.

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, яка не має при собі посвідчення водія.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Однак апелянтом додано до апеляційної скарги копію листа т.в.о. начальника ТСЦ МВС 3545 філії ГСЦ МВС Смірнова Я № 31/31/3545 від 06.06.2024 відповідно до якого, згідно національної інформатизованої системи МВС громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія категорії «А, В», серія НОМЕР_2 від 25.05.1993 року в Ульянівському МРЕВ ДАІ.

За таких обставин, вважаю, що дій ОСОБА_1 слід перекваліфікувати, як вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідченні водія. При цьому, повторність за ч. 1 ст. 126 КУпАП вимогами законодавства про адміністративні правопорушення не передбачено.

За таких підстав, прихожу до беззаперечних висновків про те, що в діях

ОСОБА_1 відсутня кваліфікуюча ознака керування особою транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії якого не отримував взагалі, тобто не маючи права керування вказаним транспортним засобом.

В той же час відповідно до доказів наданих стороною захисту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.05.1993 року отримав посвідчення водія категорії «А, В» - тобто до набрання чинності Законом України №586-VІ від 24.09.2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього Руху», яким передбачено право обміняти посвідчення водія попереднього зразку на посвідчення водія нового зразку. При цьому категорії «А1», «А» нового посвідчення водія відповідають категорії «А» посвідчення водія попереднього зразка.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містить чітку модель транспортного засобу Honda Dio. В той же час відповідно до інформації яка міститься у відкритому доступі моделі Honda Dio можуть бути з двигунами як з робочим об`ємом до 50 куб.см так і робочим об`ємом 50 куб.см і більше.

В той же час встановити з матеріалів справи робочий об`єм Honda Dio не є можливим, оскільки вказане не встановлено працівниками поліції під час зупинки ОСОБА_1 .

Більш того, як вбачається з матеріалів справи та протоколу про адмінстратин6е правопорушення відеофіксація адмінстратиного правопорушення працівниками поліції не велась, оскільки у протилежному випадку ними безпосередньо зазначено в протоколі, що до нього додається відеозапис.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові ВС КАС від 21.08.2019 року по справі за №215/5304/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності не достатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених статтями 17, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю, доведена належними та допустимими доказами.

Верховний Суд у своїй постанові від 08.07.2020р. у справі №177/525/17 зазначив, що сам факт визнання особою вини у порушенні, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, та містить лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Тому, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд вважає необхідним визнати, що матеріалами справи не надано доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом з робочим об`ємом до 50 куб.см.

В той же час ОСОБА_1 відповідно до листа, має водійське посвідчення категорії «А» тобто має право на керування транспортним засобом робочим об`ємом 50 куб.см і більше.

Враховуючи відсутність відомостей про модель транспортного засобу, а також наявність у ОСОБА_1 водійське посвідчення категорії «А» (лист т.в.о. начальника ТСЦ МВС 3545 філії ГСЦ МВС Смірнова Я № 31/31/3545 від 06.06.2024) вважаю, щоу відповідності до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 , оскільки вони не дають змоги апеляційному суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність працівниками поліції факту керування без посвідчення водія відповідної категорії якого не отримував взагалі, тобто не маючи права керування вказаним транспортним засобом.

Разом з тим, необхідно занити про те, що санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

А тому, вважаю, що у даному випадку відеозапис вчинення адміністративного правопорушення є обов`язковим.

Отже, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 13.04.2024 року о 12 год. 00 хв. в с. Капітанка по вул. Миру, буд. 127, Голованівського району Кіровоградської області, керував транспортним засобом мопедом HONDA DIO д.н.з. відсутній, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, скасувавши постанову суду першої інстанції, змінити в частині кваліфікації дій та накладення адміністративного стягнення, постановивши нову.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Мелєзгінова Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Постанову Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП, - змінити в частині кваліфікації дій та накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченогоч.1 ст.126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 425 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять ) грн. 60 коп., (рахунок: UA0026001, отримувач ГУК у м. Києві /м. Київ / 22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 призначення платежу: справа № 386/459/24 відносно

ОСОБА_1 решті постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 листопада 2022 року, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.А. Бондарчук