ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
14 жовтня 2024 рокуСправа №: 695/3042/24
Номер провадження 3/695/1845/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали справи (два адміністративні протоколи), що надійшли від Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання якого АДРЕСА_1 , -

за вчинення правопорушень передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серії ААД №350723 від 20.07.2024 року, ОСОБА_1 20.07.2024р. о 03 год. 06 хв. в с. Гельмязів по вул. Шевченка, 4 керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом, вчинено повторно протягом року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД № 401840 від 20.07.2024 року ОСОБА_1 20.07.2024р. о 03 год. 06 хв. в с. Гельмязів по вул.. Шевченка, 4 керував автомобілем ВАЗ 2101, н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки т.з. за допомогою алкотестера Драгер №0044, проба позитивна 0.63%. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, вчинивши правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Оскільки матеріали даних адміністративних справ розглядаються судом одночасно, то суддя вважає за можливе об`єднати дані адміністративні справи в одне провадження, та розглядати одночасно, відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП.

Для розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення повістки на адресу, яка вказана самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, що зафіксовано на відео з нагрудної відеокамери працівника поліції.

Таким чином судом вжито усіх заходів з метою повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Про розгляд справи про вказані адміністративні правопорушення ОСОБА_1 повідомлявся належним чином, останньому надавався час для підготовки своїх пояснень та подання доказів по справі, чого ОСОБА_1 із невідомих для суду причин не зробив.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає, що розгляд справи по суті, за відсутності ОСОБА_1 є цілком виправданим, оскільки повторне перенесення розгляду справи призведе до безпідставного її затягування та закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, що нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Каракуця проти України» від 16.05.2017).

З урахуванням принципу судочинства, зазначеного в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того відповідно до норм ст. 268 КУпАП, ст.. 126 та ст. 130 КУпАП не відноситься до переліку справ про адміністративні правопорушення, які встановлені ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а тому суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.1 а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктами 2.5 та 2.9 "а" Правил дорожнього руху, зобов`язано водіїв на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Заборонено водіям керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає настання відповідальності за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності в результаті всебічного повного та об`єктивного їх дослідження суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується наданими та дослідженими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 20.07.2024 року, серії ААД №350723 та протоколом про адміністративне правопорушення від 20.07.2024р., серії ААД №401840. Дані протоколи складені належною посадовою особою та містять всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до їх змісту відсутні. Під час складення даних протоколів про адміністративні правопорушення проводилась відео зйомка на поліцейську бодікамеру. ОСОБА_1 при складенні працівниками поліції протоколів про адміністративне правопорушення був присутнім, від підпису у протоколах відмовився, однак зміст останніх був доведений йому, що зафіксовано на доданих відеозаписах. Зауважень або заперечень на ці протоколи, їх зміст чи на дії працівників поліції ОСОБА_1 не зазначив. Підстав визнавати вказані протоколи неналежними чи недопустими доказами судом не встановлено;

- результатом тесту газоаналізатора Alcotest 6820 ARSC-0044 від 20.07.2024, тест № 255, згідно якого 20.07.2024 о 03:13 проведено огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та встановлено позитивний результат 0.063% проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- довідкою інспектора сектору адміністративної практики Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 22.07.2024р., згідно якої ОСОБА_1 протягом 2023-2024 років притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідно до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2023 року та відносно останнього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800 грн.;

- постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2023р., справа №359/7374/23р., згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП;

- постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.06.2024р., справа №695/1807/24 відповідно до якої відносно ОСОБА_1 виносилась постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БАД №769485 від 12.11.2023 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП;

- даними відеозаписів зроблених з нагрудних камер працівників поліції, які містяться на DWD диску. Переглядом вказаних відеозаписів суддею встановлено, що працівники поліції зупини автомобіль ВАЗ 2101 під керуванням ОСОБА_1 , перевірили його особу та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. За результатами огляду на стан сп`яніння газоаналізатор показав результат 0.63%, після чого ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. ОСОБА_1 вказував, що жодних претензій до результатів проходження тестування не має, що зафіксовано на вказаних відеозаписах. Після цього працівники поліції склали протоколи про адміністративні правопорушення від підпису яких ОСОБА_1 відмовився, однак зміст вказаних протоколів йому було зачитано, що також зафіксовано на вказаних відеозаписах.

Вказані відеозаписи відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку як поліцейських так і особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Додані до протоколів про адміністративне правопорушення відеозаписи та інші докази відповідають вимогам ст.251 КУпАП, є логічними та послідовними, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколів про адміністративні правопорушення не встановлено.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При призначенні покарання суддя враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення та особу правопорушника.

Згідно ст.. ст.. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення суддею не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Приймаючи до уваги обставини вчинення правопорушень, особу винного, суддя вважає, до нього слід застосувати положення ч.2 ст. 36 КУпАП та накласти стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2024 року складає 605,60 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Керуючись ст. ст. 9, 23, 30, 40-1, 130, 245, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження адміністративну справу №695/3042/24, провадження №3/695/1845/24 та справу №695/3043/24, провадження №3/695/1846/24 та присвоїти номер справи №695/3042/24, провадження №3/695/1845/24.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

За сукупністю правопорушень, остаточно, ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з моменту її постановлення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя Середа Л.В.