Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/7311/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В., за участю прокурора Бігорі Я.Я. захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Попович В.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Закарпатського управління Депатраменту внутрішньої безпеки національної поліції України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього поліцейського ГУНП в Закарпатській області за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Наказом начальника ГУНП в Закарпатській області від 24 січня 2018 року № 12 о/с, ОСОБА_1 вперше прийнято на службу до Національної поліції України. Того ж дня, у порядку ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_1 склав Присягу працівника Національної поліції України.

Наказом начальника ГУНП в Закарпатській області від 12 червня 2024 року № 124 о/с, ОСОБА_2 призначено на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. До цього ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання - сержант поліції та закріплено спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0116676. На час проходження служби в Національній поліції України, ОСОБА_1 наділено владними повноваженнями.

Таким чином, перебуваючи на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, маючи спеціальне звання поліцейського, спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0116676 та склавши Присягу на вірність Українському народові, ОСОБА_1 до 02.07.2024 був поліцейським, у зв`язку з цим на нього поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до наказу ГУНП в Закарпатській області від 02.07.2024 №142 о/с, ОСОБА_1 , відповідно до ч.І ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції за п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 02 липня 2024 року, про що останнього поінформовано листом №1240/106/2-2024 від 02.07.2024 та надіслано копію наказу. Цим самим листом ОСОБА_1 доведено вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_1 звільнившись 02.07.2024, на протязі 30 календарних днів, а саме до 00 год. 00 хв. 02.08.2024 був зобов`язаний подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до інформації з офіційного веб-сайту НАЗК, ОСОБА_1 опублікував в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію при звільненні тільки 17 серпня 2024 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Захисник в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення. Вказав, що ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП не визнає, так як правопорушення не вчиняв і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-6 ч.І КУпАП, а саме відсутня об`єктивна сторона вищевказаних правопорушень з огляду на наступне.

Так, Наказ №142 від 02.07.2024 року про звільнення ОСОБА_1 під розписку йому не вручався, і по місцю проживання рекомендованою кореспонденцією через «Укрпошта» не надсилався і не вручався, це підтверджується відсутністю особистого підпису на наказі і листа поштового вручення із особистим підписом.

Станом, на 02.07.2024 року, і станом на 02.08.2024 року ОСОБА_1 не знав про своє звільнення і що день звільнення саме 02.07.2024 року не знав і не міг знати. Не міг знати через неналежні дії окремих посадових осіб по виконанню Наказу №142 від 02.07.2024 року і доведення його та вимог щодо подачі декларації після звільнення до відома ОСОБА_1 .

Про наявність наказу про звільнення і періоду про подачу декларації ОСОБА_1 був повідомлений у телефонному режимі, шляхом надсилання йому смс, після чого останній на наступний же день подав відповідну декларацію.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Зазначає, що в силу вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Станом на 14.11.2024 року (як і станом на день складання протоколу - 17.10.2024 року) трудову книжку ОСОБА_1 вручено не було.

В свою чергу прорахунок було проведено трьома зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 , останнє зарахування заробітної плати відбулося 29.08.2024 року.

Прокурор звернувся до суду з висновком, в якому вказав, що ОСОБА_1 декларант, знаючи про обов`язок подання електронної декларації після звільнення з посади, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом наступних 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями; декларація була подана 17.08.2024, тобто з порушенням строків. В судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти стягнення у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Суд, вислухавши захисника, прокурора, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони, та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є поліцейські.

Встановлено, що наказом начальника ГУНП в Закарпатській області від 24 січня 2018 року № 12 о/с, ОСОБА_1 вперше прийнято на службу до Національної поліції України. Того ж дня, у порядку ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_1 склав Присягу працівника Національної поліції України.

Наказом начальника ГУНП в Закарпатській області від 12 червня 2024 року № 124 о/с, ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. До цього ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання - сержант поліції та закріплено спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0116676. На час проходження служби в Національній поліції України, ОСОБА_1 наділено владними повноваженнями.

Таким чином, перебуваючи на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, маючи спеціальне звання поліцейського, спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0116676 та склавши Присягу на вірність Українському народові, ОСОБА_1 до 02.07.2024 був поліцейським, у зв`язку з цим на нього поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з наказом ГУНП в Закарпатській області від 02.07.2024 №142 о/с, ОСОБА_1 , відповідно до ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції за п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 02 липня 2024 року.

Таким чином ОСОБА_1 згідно підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП є суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону № 1700-VII було передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в" і "г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в" і "г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в" і "г" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Разом з цим, 12.10.2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким було внесено зміни до ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII та визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до п. 1 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК № 448/21 від 23.07.2021 року, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 29.07.2021 року за № 986/36608, із змінами, внесеними наказами НАЗК № 257/22 від 11.11.2022 року, № 282/23 від 06.12.2023 року, до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування включаються декларації, у тому числі виправлені декларації, що подаються відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з роз`ясненнями НАЗК щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) №4 від 13.11.2023 року: декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом тридцяти календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.

Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру, крім декларації кандидата на посаду (абз. 1-3 пп. 2 п. 2 розділу II Порядку № 449/21).

Днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у пп. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, у тому числі перебування на посадах, зазначених у п. 1, пп. «з», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону. Відлік строку подання декларації при звільненні починається з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем припинення діяльності.

Таким чином, 02.07.2024 року є останнім днем виконання ОСОБА_1 функцій держави. Після цього в нього виник обов`язок подати декларацію при звільненні, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, в строк до 00 год. 00 хв. 02.08.2024 року, однак в порушення вимог закону останній подав її лише 17.08.2024 року.

Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Положеннями, викладеними Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 року за №223-943/0/4-17, визначено, що невжиття заходів суб`єктом декларування щодо своєчасності отримання електронного ключа, відомостей про склад сім`ї, їх доходи та інших необхідних даних для заповнення декларації, не може визнаватися реабілітуючою обставиною та поважною причиною для несвоєчасного подання декларації.

З витягу з офіційного сайту НАЗК з відомостями про подані документи та послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 , слідує, що у встановлений законодавством 30 денний строк жодних дій щодо заповнення та подання необхідної декларації останнім вчинено не було.

Доказів щодо неможливості подати декларацію у встановлений законом строк ОСОБА_1 не надано.

При цьому доводи захисника щодо неповідомлення про звільнення ОСОБА_1 , не є слушними, та розцінюються судом, як обраний спосіб захисту.

Так, з Висновку дисциплінарної комісії ГУНП в Закарпатській області, вбачається, що ОСОБА_1 , знав та міг усвідомлювати можливість свого звільнення з огляду на те, що останній третіми особами передано рапорт на звільнення, пакет документів (службове посвідчення та спеціальний жетон).

Твердження захисника ОСОБА_1 адвоката Попович В.І. не заслуговують на увагу, оскільки інформацію про своє звільнення ОСОБА_1 міг отримати в електронному вигляді шляхом відповідних запитів про надання інформації.

Відповідно до змісту диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП з об`єктивної сторони протиправний намір цього адміністративного правопорушення реалізується у формі дії (несвоєчасне подання декларації) та бездіяльності (неподання декларації). При цьому, характеризуючою ознакою вчинення особою такого проступку є саме відсутність поважних причин несвоєчасного подання нею декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суду не надано.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасному без поважних причин поданні декларації при звільненні, доведена у повному обсязі.

При визначенні виду і розміру стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, ступінь його вини, вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу на користь держави, оскільки застосування саме такого стягнення буде достатнім для його виправлення і попередить нові правопорушення.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовийзбір» із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.172-6, ст.ст.283,284п. 1Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати штрафу: код отримувача (ЄДРПОУ) 37975895, Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0007401, код класифікації доходів бюджету 21081100.

Реквізити для сплати судового збору: код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання- 3(три) місяці.

СуддяВ. В. Леньо