Єдиний унікальний номер 722/2151/24
Номер провадження 3/722/745/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Сокиряни

Суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Республіки Молдова, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2024 року від начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-1 КУпАП щодо ОСОБА_2 .

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №001549Е складеного 17.10.2024 року начальником 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ОСОБА_3 вказано, що 17.10.2024 року о 10 год. 25 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Сокиряни», що знаходиться на території Сокирянської ОТГ, ОСОБА_4 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону , а саме на в`їзд в Україну на прикордонний контроль пред`явив закордонний паспорт громадянина Республіки Молдови серії НОМЕР_1 , виданий 05.08.2024 року, тобто невідповідний документ для перетинання державного кордону громадянами України. Своїми діями вищевказаний громадянин порушив вимоги п.1 ст.2 Закону України «Про громадянство», ст.ст.2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону України громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчинені інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що він являється громадянином Республіки Молдова та 08.08.2024 року через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Сокиряни» на законних підставах, пред`явивши закордонний паспорт громадянина Республіки Молдова НОМЕР_1 , здійснив виїзд з України, що підтверджується реєстрацією в пункті пропуску через державний кордон, проставленням в паспорті відповідної відмітки та внесенням відомостей, як про іноземця, його паспортних даних до відповідного реєстру.

Проте, 17.10.2024 року коли він мав намір в`їхати з Молдови до України, через той самий пункт пропуску, інспектором прикордонної служби було повідомлено йому про порушення правил перетинання державного кордону, у зв`язку з наявністю, нібито, у нього громадянства України.

В подальшому інспектором прикордонної служби щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, проте не як на громадянина Республіки Молдова, а як на громадянина України, яким він не являється.

Заслухавши пояснення ОСОБА_6 та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тощо.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини наголосив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Статтями 254, 256 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Аналогічні вимоги містяться і в Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України №898 від 18.09.2013 року.

Так, згідно вказаної Інструкції, щодо кожного факту вчинення адміністративного правопорушення, протидію якому віднесено до компетенції Держприкордонслужби, невідкладно, але не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, або контрольному пункті в`їзду-виїзду, або контрольованому прикордонному районі особи, яка вчинила правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, за винятком випадків, передбачених статтею 258 КУпАП.

Протокол складається на спеціальному бланку, що містить серію та номер, копія якого під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається з використанням комп`ютерної техніки з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера з додаванням літери Е та роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.

Усі реквізити протоколу заповнюються державною мовою розбірливим почерком. Допускається дублювати прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові іноземців та осіб без громадянства латиницею, а також заповнення протоколів друкарським способом.

У протоколі зазначаються: дата і місце його складання; посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (за відсутності в особи документа, що посвідчує її особу, відомості зазначаються зі слів такої особи або з інших наявних в уповноваженої особи, яка складає протокол, офіційних джерел); місце, час учинення і суть адміністративного правопорушення; посилання на пункт (статтю) нормативно-правового акта, який передбачає відповідальність за правопорушення; прізвища, ініціали та місце проживання свідків і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За загальними нормами КУпАП суб`єкт адміністративного правопорушення - це особа, яка вчинила адміністративне правопорушення. Суб`єктом адміністративного правопорушення може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку, та юридична особа незалежно від форми власності.

До спеціальних суб`єктів адміністративних правопорушень, передбачених КУпАП, слід віднести іноземців, осіб без громадянства, посадових осіб, військовослужбовців, тощо.

Згідно ст.260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи.

З наведеного слід зробити висновок, що перед складенням протоколу про адміністративне правопорушення орган, чи посадова особа зобов`язана встановити особу, яка його вчинила.

Встановлення особи це процедура, яку повинен провести орган чи посадова особа, з метою ідентифікації особи правопорушника.

Згідно Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Згідно ст.13 вказаного Закону, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України це:

а) паспорт громадянина України;

б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

в) дипломатичний паспорт України;

г) службовий паспорт України;

ґ) посвідчення особи моряка;

д) посвідчення члена екіпажу;

е) посвідчення особи на повернення в Україну;

є) тимчасове посвідчення громадянина України;

Як вбачається з матеріалів справи, висновок щодо наявності у ОСОБА_7 громадянства України зроблений інспектором прикордонної служби на підставі витягу з підсистеми БД «Ризик», в якій містилися відомості про наявність у особи ОСОБА_2 паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .

В подальшому, інспектором прикордонної служби було складено протокол про адміністративного правопорушення за ч.1 ст.204-1 КУпАП щодо ОСОБА_2 де вказано, що особу останнього встановлено за допомогою паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .

Вказані висновки інспектора прикордонної служби суперечать наведеним вище вимогам закону та не можуть беззаперечно, поза розумним сумнівом, доводити факт належності ОСОБА_7 до громадянства України.

Довідка, видана начальником Сокирянського відділу УДМС України в Чернівецькій області Н. Бунтило-Мазурик, без відповідних реквізитів (відсутня дата, номер реєстрації вихідної кореспонденції та підпис самого начальника), також не є належним та допустимим доказом встановлення особи ОСОБА_7 , адже унеможливлює встановлення його особи, шляхом здійснення порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних чи за фотографією.

Як зазначалося вище, згідно ст.260 КУпАП з метою встановлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, допускається її адміністративне затримання.

При цьому, матеріали справи не містять відомостей про адміністративне затримання ОСОБА_7 , тобто інспектором прикордонного загону не було вжито всіх відповідних заходів, для встановлення його особи, у відповідності до законодавства України.

Таким чином, протокол серії ЗхРУ №005149Е, складений 17.10.2024 року є недопустимим доказом вчинення ОСОБА_7 інкримінованого адміністративного правопорушення.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Враховуючи викладене слід зробити висновок, що суддя зобов`язаний розглянути справу про адміністративне правопорушення, щодо правопорушника, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення його до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП.

Окрім того, при ухваленні рішення суддя враховує, що у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор прикордонної служби, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення та винуватості особи у його вчиненні, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 284 ч.1 п.3, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч.1 ст.204-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя:

Повний текст постанови складено 06.11.2024 року.