ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1496/24 Справа № 187/568/24 Суддя у 1-й інстанції - Соловйов І. М. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Борщевича І.О.

потерпілого Волошина В.С.

представника потерпілого ОСОБА_2

апеляційну скаргу, захисника Борщевича І.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із оскаржуваною постановою суду першої інстанції, 03.04.2024 о 09:15 на Єлизаветівському шосе водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем CHEVROLET Нубіра, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху - повороту ліворуч на перехресті Єлизаветівського шосе та вул. Тополиної, не переконався в безпеці свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем ГАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку та виконував обгін. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР), відповідальність за що передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник Борщевич І.О. просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що судом першої інстанції передчасно зроблено висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, судом прийнято рішення на припущеннях, з посиланням на матеріали справи, які було складено працівником поліції на своє бачення. Судом не було прийнято до уваги, що інший учасник ДТП ОСОБА_3 під час допиту у суді повідомив, що відносно нього працівниками поліції було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 03.04.2024 року о 09-15 год., водій ОСОБА_3 на перехресті Єлізаветівське шосе та вул. Тополина порушив правила обгону, здійснив обгін на перехресті, чим порушив п.14.6 ПДР України. Вказану постанову ОСОБА_3 не оскаржував та повністю сплатив штраф, втім суд першої інстанції, ознайомившись із вказаною постановою, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 не надав їй належної оцінки.

Вважає, що суд першої інстанції не зробив жодних об?єктивних та неупереджених висновків про всі обставини справи, не надав доказам належну правову оцінку, що призвело до винесення оскаржуваної постанови, якою водій ОСОБА_1 безпідставно визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; потерпілого ОСОБА_3 та його представника - адвоката Терещенка Д.В., які проти задоволення апеляційної скарги заперечували; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, приходить до наступних висновків.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Аналізуючи висновки суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає їх передчасними з огляду на наступне.

Так, відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, що знайшла своє відображення зокрема у рішення у справах "Надточій проти України", "Енгель та інші проти Нідерландів", "Озтюрк проти Німеччини" та "Лутц проти Німеччини", частина правопорушень, що переслідуються у межах провадження у справах про адміністративні правопорушення на підставі положень КУпАП, мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру, а отже процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності за ними підпадає під визначення «кримінальної» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції та підлягає здійсненню із дотриманням відповідних гарантій, зокрема в частині забезпечення права на захист, доведеності винуватості поза розумним сумнівом, відсутності у суду повноважень щодо виходу за межі пред`явленого особі обвинувачення тощо.

ЄСПЛ у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення ЄСПЛ у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вбачає порушенням вимог п. 10.1 ПДР з боку водія ОСОБА_1 у тому, що останній, здійснюючи поворот ліворуч та Т-образному перехресті, не переконався у безпеці свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з іншим автомобілем під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку і у той час виконував обгін автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

При цьому суд першої інстанції не звернув уваги на те, що водій ОСОБА_3 в дорожній обстановці, що склалася, здійснював обгін на перехресті, що заборонено вимогами п. 14.6а ПДР, за що він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 48).

Відтак, за встановлених судом першої інстанції обставин, те, що ОСОБА_1 , не зміг уникнути зіткнення, не може бути поставлено йому за провину, тому що він не зобов`язаний був виходити з можливості грубого порушення ПДР України іншим водієм; він не передбачав і не мав можливості передбачити, що перед початком здійснення його маневру повороту ліворуч на перехресті, в цей час буде здійснювати обгін його автомобіля по зустрічній смузі руху автомобіль ГАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Аналогічна оцінка винуватості водія, що на перехресті здійснював поворот із крайнього лівого положення та допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, який у порушення вимог ПДР у цей час здійснював його обгін по зустрічній смузі, була надана Верховним Судом у Постанові від 05 квітня 2018 року у справі № 585/8/16-к, провадження № 51-2167км18.

Суд апеляційної інстанції додатково акцентує увагу на тому, що фактично з матеріалів справи неможливо достовірно встановити, яким було взаємне розташування транспортних засобів на дорозі в момент початку маневру обгону водієм ОСОБА_3 та в момент початку маневру повороту ліворуч водієм ОСОБА_1 , і який із цих моментів настав першим. Більше того, зі схеми ДТП неможливо встановити місце контакту транспортних засобів, оскільки на ній одночасно зазначено два таких місця (поз. 3 та поз. 9) ймовірно - зі слів кожного з водіїв, при цьому їх розташування прв`язане лише до узбіччя дороги та електроопори (поз. 6), розташування якої у свою чергу не прив`язане до інших елементів дороги, що унеможливлює встановлення відстані від вказаних місць контакту транспортних засобів до початку перехрестя. Відтак фактичні обставини, зазначені судом першої інстанції як підстава для притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, в цілому не є достовірно встановленими.

З огляду на викладене висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є непереконливим, суперечливим та передчасним. Натомість винуватість ОСОБА_4 за стандартом "поза розумним сумнівом" не підтверджена.

Отже висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, зроблені на підставі поверхневого дослідження доказів та фактичних обставин, що в даному випадку є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі стосовно водія ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Борщевича І.О. - задовольнити.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровській області від 13 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця