Справа №589/3923/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Прачук О. В.
Номер провадження 33/816/601/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участі секретаря судового засідання Авраменко Д. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 589/3923/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31.01.2024, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

захисника адвоката Рязанця А. А.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді, а провадження закрити у зв`язку із відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні докази керування т/з, що виключає наявність в його діях складу даного правопорушення. Стверджує, що за кермом т/з перебувала його дружина ОСОБА_5 , показання якої з цього приводу безпідставно не були враховані суддею суду першої інстанції, як і показання свідка ОСОБА_6 щодо обставин керування т/з. Також вказує на порушення працівниками поліції процедури огляду, які не пропонували пройти огляд в закладі охорони здоров`я, відповідне направлення не складали. Строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин, оскільки повний текст постанови був виготовлений 14.02.2024.

Постановою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31.01.2024 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн із позбавленням права керування т/з строком на один рік. Стягнуто на користь держави 536,80 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 25.07.2023 о 13-35 год. в м. Шостка по вул. Короленка в районі буд. 35-А керував автомобілем Volkswagen Passat, д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, млява мова, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно встановленого законом порядку категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як убачається з наданих матеріалів, ОСОБА_3 та його захисник Рязанець А. А. були присутні 31.01.2024 при оголошення вступної і резолютивної частини постанови, що підтверджується протоколом судового засідання (а. с. 18-19), повний текст якої було складено 14.02.2024 та 19.02.2024 копію постанови було вручено захиснику Рязанцю А. А. З апеляційною скаргою на вказану постанову ОСОБА_7 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області 23.02.2024, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції цього суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених ст. 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (рішення ЄСПЛ від 26.07.2005 у справі «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland), заява № 39199/98, п. 62). Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain», §45). При цьому правило дотримання десятиденного строку на оскарження постанови суду з дня її винесення, передбачене ст. 294 КУпАП, покликано надати потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції.

Не маючи повного тексту судового рішення, ОСОБА_3 був позбавлений можливості своєчасно його оскаржити у суді апеляційної інстанції, тому з метою забезпечення доступу до правосуддя апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді, оскільки він пропущений з поважних (об`єктивних причин) причин.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Рязанця А. А., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, перевіривши матеріали даної справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 241400 від 25.07.2023, суддя суду першої інстанції дійшла цілком обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 керував т/з із явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився пройти відповідний огляд в установленому законом порядку, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 441641 (а. с. 4);

- відеозаписами подій з нагрудних камер поліцейських та встановленого на службовому автомобілі відеореєстратора, якими підтверджуються обставини зупинки т/з Volkswagen Passat, д. н. з. НОМЕР_1 , встановлення особи водія ОСОБА_3 , виявлення працівниками патрульної поліції у останнього ознак алкогольного сп`яніння, які стали підставою для початку процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння; свідому відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, а також складення адміністративних матеріалів та ознайомлення останнього з ними (а. с. 7).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з огляду належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП) не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції, така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ (ч. 6 ст. 266 КУпАП), а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» в ред. від 20.01.2023 № 57).

Вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення були дотримані працівником поліції при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він т/з не керував, а за кермом була його дружина ОСОБА_5 , не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами.

Зокрема, як убачається з відеореєстратора працівників поліції, у полі зйомки якого знаходиться ділянка дороги в м. Шостка, їм назустріч рухається автомобіль Volkswagen Passat, який потрапляючи у поле зору поліцейських, здійснює поворот праворуч відносно свого напрямку руху. Працівники поліції починають переслідувати вказаний автомобіль, який постійно перебуває в їх полі зору. Через декілька хвилин працівники поліції наздогнали переслідуваний автомобіль Volkswagen Passat, д. н. з. НОМЕР_1 , який зупинився і за кермом якого перебував саме ОСОБА_3 . В ході спілкування, що зафіксовано на боді камеру, поліцейські просять особу пред`явити посвідчення водія, на що водій ОСОБА_3 відмовляється, зазначаючи, що він не керував т/з, а за кермом була його дружина, яка вийшла з т/з та пішла до магазину. Далі в ході спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в закладі охорони здоров`я, але ОСОБА_3 відмовився, повідомивши поліцейським, що він не їхав.

Оцінюючи зазначені обставини і поведінку ОСОБА_3 , суддя суду першої інстанції дійшла цілком обґрунтованого висновку, що саме ОСОБА_3 керував т/з, критично поставившись до показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за версією яких за кермом автомобіля була саме дружина ОСОБА_3 , навівши з цього приводу відповідні мотиви у своїй постанові, з якими погоджується також і суд апеляційної інстанції.

Отже, твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_3 про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю спростовуються дослідженими доказами.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги стосовно того, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія т/з з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки аналіз п. 8, 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, дає підстави стверджувати, що направлення на проведення огляду видається у разі, коли водій чи особа, яка керує т/з виявили згоду на проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31.01.2024.

Постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31.01.2024 відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов