Номер провадження: 33/813/2183/24
Номер справи місцевого суду: 523/4739/24
Головуючий у першій інстанції Ружицький В.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

за участі:

адвоката Калинки Н.Л.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18 липня 2024 року, якою за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 гривень, та позбавлено його права керування транспортними засобами строком на один рік; стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень в дохід держави,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 733218 від 04.03.2024 вбачається, що04 березня 2024 року, приблизно о 11 годині 30 хвилин на вулиці Дорога об`їзна, 15 міста Одеси, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 111740», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб портативний відео реєстратор, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18 липня 2024 року за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 гривень, та позбавлено його права керування транспортними засобами строком на один рік; стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень в дохід держави.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, 20 серпня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) на відеозаписах відсутній момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 111740», номерний знак НОМЕР_1 , а наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_2 , які підтверджують факт керування є недопустимим, оскільки такої особи як ОСОБА_2 не існує, що підтверджується неодноразовою неявкою за приводом;

2) не встановлено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме не встановлено факт перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Постановою Одеського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18 липня 2024 року.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.9 а, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/753 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.5. ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимоги ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Порядок оформлення та вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7 розділу І Інструкції).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- довідкою інспектора ВАП УПП в Одеській області відповідно до якої ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності не притягався (а.с.2);

- довідкою інспектора ВАП УПП в Одеській області відповідно до якої ОСОБА_1 отримав право керування транспортними засобами категорії В (а.с.3);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №733218 від 04.03.2024 року, в якому наведені обставини порушення п.2.5 «Правил дорожнього руху», (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому вказано про відмову від огляду (а.с.4 );

- поясненнями ОСОБА_3 який пояснив, що під час несення служби на блокпосту було зупинено автомобіль «ЛАДА» д.н.з. НОМЕР_1 та у водія були ознаки алкогольного сп`яніння. За даним фактом була викликана поліція (а.с.5);

-відеодисками із записом процедури складання адмінматеріалів, та фіксація факту відмови від проходження огляду (а.с.6).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушниці підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушниці, ступінь її провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушниці були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на відеозаписах відсутній момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 111740», номерний знак НОМЕР_1 , то апеляційний суд зазначає наступне.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що на відеозаписі немає зафіксованого факту керування.

Із дослідженого відеозапису вбачається, що працівники поліції прибули за викликом осіб, які здійснювали перевірку на блокпості.

Вищевказана обставина виключає факт наявності моменту керування ОСОБА_4 транспортним засобом «ВАЗ 111740», номерний знак НОМЕР_1 на портативному відео реєстраторі працівників поліції, оскільки останні прибули за викликом, який надійшов на лінію «102».

Проте, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Працівниками поліції було відібрання пояснення громадянина ОСОБА_3 в яких зазначено, що під час опрацювання громадян на мобільному блокпості було зупинено автомобіль «ЛАДА» д.н.з. НОМЕР_1 та у водія були візуальні ознаки алкогольного сп`яніння; за даним фактом була викликана патрульна поліція (а.с. 5).

Також із дослідженого відеозапису з бодікамери №470348 вбачається, що ОСОБА_1 шукає документи у внутрішньому кармані куртки, потім вказує, що документи знаходяться в машині а вподальшому надано працівникам поліції посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 та технічний паспорт на транспортний засіб, що міститься на хронометражу відеозапису на 00:56:29-00:57:42 хв (диск 1, назва відеофайлу «ААД 733218 ОСОБА_1 »).

При цьому, весь час складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, а навпаки пред`явивши працівникам поліції посвідчення водія, ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним транспортним засобом. Матеріали справи не містять даних про оскарження ОСОБА_1 у встановленому порядку дій працівників поліції.

Крім того, в апеляційній скарзі вказано, що транспортний засіб «ВАЗ 111740», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 здійснив зупинку на парковці автозаправної станції «Окко». Таке посилання безпосередньо акцентує увагу на тому, що перед зупинкою транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 здійснював рух Об`їздною дорогою.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до посилання скаржника на те, що пояснення ОСОБА_3 , які підтверджують факт керування є недопустимим, оскільки такої особи як ОСОБА_3 не існує, що підтверджується неодноразовою неявкою за приводом з огляду на таке.

26 березня 2024 року адвокатом Калинкою Н.Л., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслано адвокатський запит з проханням надати наступну інформацію:

-копію функціональних обов`язків співробітника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-відомості щодо підстав, які слугували несенню служби ОСОБА_3 04 березня 2024 року та детально вказати обсяг обов`язків останнього, визначених керівництвом, з вказанням місця та часу (тривалості) несенням його служби 04.03.2024 (а.с.33-34).

20 квітня 2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 надано відповідь на адвокатський запит в якому зазначено наступне.

Відповідальний виконавець адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 старший солдат ОСОБА_3 04.03.2024 ніс службу як уповноважена особа у складі спільного рухомого (мобільного) блокпоста із залученням представників Національної гвардії України та Національної поліції України.

Повноваження осіб, які під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану встановлені порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1456.

Відповідно до абз. 2 п. 1 зазначеного Порядку уповноважена особа - посадова особа, яка призначається наказом коменданта та якій надано повноваження щодо перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Старший солдат ОСОБА_2 призначений уповноваженою особою під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану на підставі наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.02.2024 №2/дск.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Тобто, у відповіді на адвокатський запит не зазначено, що особи ОСОБА_2 не існує, а навпаки вказано, що 04.03.2024 останній виконував свої повноваження в межах закону та посадових обов`язків.

Крім того, судом першої інстанції за власною ініціативою було використано всі можливі заходи щодо повідомлення та забезпечення явки ОСОБА_2 шляхом надіслання судової повістки про виклик до суду (а.с.42), а також неодноразовим ухваленням постанов про привід ОСОБА_2 до суду з подальшим надіслання до виконання постанови органам Національної поліції України (а.с. 47, 48, 50, 54, 55).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом «ВАЗ 111740», номерний знак НОМЕР_1 , є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Щодо доводів про те, що не встановлено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме не встановлено факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, дана диспозиція статті передбачає, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у випадку вчинення одного зі складу адміністративного правопорушення, а саме:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння;

2) керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння;

3) керування транспортними засобами особами в стані іншого сп`яніння;

4) керування транспортними засобами особами під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

5) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого (алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння) сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

6) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції прибули за викликом працівників Національної поліції України, щодо підозри перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, останньому неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також в медичному закладі, від якого в подальшому ОСОБА_1 відмовився. Крім того було повідомлено, що у разі відмови від проходження такого огляду на місці зупинки та в медичному закладі, буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що зафіксовано на 00:05:38 хв, 00:07:40-00:07:51 хв, 00:08:20-00:08:30 хв (диск 1, назва відеофайлу «ААД 733218 ОСОБА_1 »).

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимоги ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Таким чином, досліджені матеріали справи підтверджують, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18 липня 2024 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18 липня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік