КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/1380/24 Головуючий у І інстанції - Проць Т.В.
апеляційне провадження №33/824/3242/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

фізична-особа підприємець

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 (п`яти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн, -

установив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №200772 від 07 березня 2024 року, 01 березня 2024 року близько 18 год 10 хв, ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 у ліфті будинку висловлювався на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою та тягав за волосся, чим порушив громадський порядок та спокій громадян., тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173 КУпАП.

Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеною вище постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що він в жодному випадку не порушував громадський порядок, як і не мав жодних намірів його порушувати.

Разом з тим, суд першої інстанції однобічно, упереджено, без будь-яких наявних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що його дії були спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян з хуліганських мотивів, встановив, що він вчинив правопорушення спрямоване проти жінки та яке мало прояви фізичного насильства.

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено відносно нього, невірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, однак суд першої інстанції не повернув вказаний протокол відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду.

Крім того, суд першої інстанції не дотримався вимог, щодо безсторонності. Так, було взято до уваги та досліджено лише ті докази, які свідчили про його винуватість.

При цьому, такі докази належним чином не досліджувались на предмет належності та допустимості.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП). Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозицією ч.1 ст. 173 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в місці вчинення, а саме - громадське місце. Під громадським місцем необхідно розуміти загальнодоступні місця, зокрема вулиці, сквери, парки, ринки, дворові території, частини будь-якої будівлі, споруди, які доступні або відкриті для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі як прямого так і непрямого умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила порушення громадського порядку.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, законодавство України не містить чіткого визначення поняття громадського порядку, однак безперечним є те, що він полягає у таких обумовлених потребами суспільства врегульованих правовими та іншими соціальними нормами умовах, які мають на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, створення нормальних, максимально сприятливих умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив громадський порядок у ліфті будинку, а саме: висловлювався на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою та тягав останню за волосся.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 , 01 березня 2024 року вона з онукою їхала в ліфті, куди зайшов сусід ОСОБА_1 , який поїхав з нею на поверх будинку де проживає вона, почав лаятись на неї нецензурно та тягати за волосся. Вона дуже злякалася, почала кричати, злякалася і її онука.

Окрім пояснень потерпілої особи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджується також протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №200772 від 07 березня 2024 року.

Отже, в діях ОСОБА_1 вбачається об`єктивна та суб`єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173 КУпАП, є безпідставними, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б свідчили про незаконність винесеної у справі постанови.

Будь-яких переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП апелянтом не наведено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько