Справа № 177/2386/24
Провадження № 3/177/1471/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 жовтня 2024 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В.

розглянувши матеріали, які надійшли з Криворізького РУП Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

не працюючого, який не є інвалідом, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

19.09.2024 о 18-30, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , бив руками та ображав нецензурною лайкою свого вітчима ОСОБА_2 , тим самим чинив фізичний та психологічний тиск на останнього, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбаченач.1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Вказав, що жодних тілесних ушкоджень потерпілому не завдано, медичної допомоги він не потребував. Він зробив для себе висновки у подальшому не вчиняти адміністративних правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП підтверджується письмовими матеріалами, дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини вчинення останнім адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, рапортом поліцейського інспектора, протоколом про прийняття заяви від ОСОБА_2 та його письмовими поясненнями, в яких викладені обставини, ідентичні тим, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він визнавав факт фізичного та психологічного насилля відносно свого вітчима, які мали місце 19.09.2024.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ч.1 ст. 1 Закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення діянь психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обираючи вид і міру адміністративного стягнення, суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, ступінь вини, особу ОСОБА_1 , який вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю, розкаявся та обіцяв у подальшому не вчиняти адміністративних правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, яке відповідно до вимог ст. 23 КУпАП є справедливим та буде достатнім і необхідним для виховання особи.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 40-1, ч.1 ст. 173-2, ст. 283, п. 1 ч. 1 ст. 284, КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП (не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя М.В. Березюк