Справа № 353/510/24
Провадження № 3/353/304/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Вінтоняка Н.М., ознайомившись з матеріалами справи, які надійшли від відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, жительку АДРЕСА_1 , зареєстровану по АДРЕСА_2 , одружену, на утриманні має одну неповнолітню дитину, з середньою освітою, приватного підприємця, продавця магазину «Перчик», що по АДРЕСА_3 , громадянку України, за ст. 173 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

30.04.2024 року ДОПвідділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Гаврилківим В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 580724 за ст. 173 КУпАП, відповідно до якого «15.04.2024 року близько 19 год. 30 хв. в с. Гарасимів по вул. Греблівка, що являється громадським місцем, гр. ОСОБА_1 ображала гр. ОСОБА_2 нецензурними словами та погрожувала фізичною розправою, чим порушила громадський порядок та спокій громадян».

17.06.2024 року захисника ОСОБА_1 - адвокат Вінтоняк Н.М. на електронну адресу суду надіслав клопотання про закриття провадження у справі (а.с. 21), в якому просив провадження по справі № 353/510/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. Зокрема зазначив, що як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 15.04.2024 року між 19 год. 00 хв. та 20 год. 00 хв. ОСОБА_2 раптово розпочав конфлікт з ОСОБА_1 , неодноразово штовхав її та наносив удари. Внаслідок таких дій ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження. Після цих подій ОСОБА_1 звернулася до поліції. Так, за даним фактом розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 125 КУ України за № 0000051. Письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 нецензурно виражалася та погрожувала фізичною розправою, не підтверджуються жодними доказами. Будь-які інші докази, які би підтверджували обставини, зазначені у фабулі протоколу, у матеріалах справи відсутні. Саме по собі складання протоколу про адміністпативне правопорушення, за відсутності даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративноїх відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, заяв та клопотань не надходило.

При розгляді справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала. Вказала, що 15.04.2024 року вона впорядковувала ділянку дороги під`їзду до свого будинку, а саме обприскувала хімією бур`яни. ОСОБА_2 вийшов до неї зі своєю мамою, почав кричати, вдарив її, внаслідок чого вона впала з балоном та вдарилася. Також її облила речовина, яка вилилася з балону. ОСОБА_2 погрожував їй напоїти трілом. Вона на ОСОБА_2 не нападала і не матюкалася. ОСОБА_2 вчиняє такі такі конфлікти неодноразово.

В судовому засіданні захиснику-адвокату Вінтоняку Н.М., що представляє інтереси особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Повідомив, що жодних заяв та клопотань поштою не направляв, на адресу електронної пошти суду не надсилав, крім поданого на електронну адресу суду клопотання про закриття провадження у справі.

В судовому засіданні адвокат Вінтоняк Н.М. клопотання про закриття провадження у справі підтримав, з підстав зазначених в ньому, просив провадження по справі № 353/510/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАп, закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З об`єктивної сторони, хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної сторони - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських містах в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, непристойні висловлювання.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце.

Громадським місцем визначається - вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, особа усвідомлює, що її дії, протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП є формальним, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків, характеризується зухвалою поведінкою громадян, неповагою до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття.

Суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ст. 254 КУпАП основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який, в свою чергу, є найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Протокол це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Виходячи з аналізу норм КУпАП, суд зазначає, що при вирішенні питання щодо наявності законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, протокол розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновків експертів, речовими доказами, фотоматеріалами, т.і.), та не може виступати єдиним доказом скоєння проступку.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій, є основним джерелом доказів, складається по встановленій формі і повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті, а саме: дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до статті 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення ВАД № 580724 складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено точне місце вчинення адміністративного правопорушення (номер будинку по АДРЕСА_1 ), а також не вказано прізвища та адреси двох свідків, не вказано причин їх відсутності, хоча пртокол про адміністративне правопорушення складений в присутності понятих.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 ображала ОСОБА_2 нецензурними словами та погрожувала фізичою розправою. Однак під час розгляду справи було встановлено, що остання не виражався в сторону ОСОБА_2 нецензурними словами.

Суд також дослідив матеріали справи, в т.ч. письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 від 17.04.2024 року, з яких вбачається що 15.04.2024 року він зробив зауваження ОСОБА_1 після чого між ними почалася суперечка і лайка нецензурними словами та штовханина, вони обидвоє штовхоли один одного, внаслідок чого ОСОБА_1 впала та бризнула йому невідомою речовиною в очі.

Письмові пояснення ОСОБА_1 відібрані 15.04.2024 року та 19.04.2024 року (а.с. 6, 7), відповідно до яких 15.04.2024 року саме ОСОБА_2 розпочав з нею конфлікт та почав обзивати її нецензурними словами, наніс удар в область шиї, внаслідок чого вона втратила рівновагу та впала на землю, після чого останній наніс їй ще декілька ударів.

Відповідно до Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 22) за заявою ОСОБА_1 від 15.04.2024 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 16.04.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Нормами ч. 2 ст. 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з вищенаведеного, конфлікт стався 15.04.2024 року, пояснення у ОСОБА_1 були відібрані 15.04.2024 року та 19.04.2024 року, відомості Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені 16.04.2024 року і тільки 30.04.2024 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 580724 в присутності понятих, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Будь-яких належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 251 КУпАП, які б свідчили про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні 15.04.2024 року адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, а саме у висловлюванні нецензурною лайкою в громадських місцях, що порушило громадський порядок і спокій громадян, працівниками поліції не зібрано, як і не здобуто таких доказів в судовому засіданні під час розгляду цієї справи.

Отже, склад адміністративного правопорушення зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення не містить в собі посилання на ознаки та складові складу адміністративного правопорушення, визначеного ст. 173 КУпАП, а саме: порушення громадського порядку і спокою громадян, а також, які саме конкретно дії вчинила особа для вчинення адміністративного правопорушення, виходячи з диспозиції ст. 173 КУпАП.

Під час розгляду справи судом в діях ОСОБА_1 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме: висловлювання нецензурною лайкою в громадському місці та наявність у ОСОБА_1 вини у формі прямого чи непрямого умислу, які спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян у розумінні ст.173 КУпАП. Отже, матеріалами справи не підтверджується суб`єктивна та об`єктивна сторона адміністравтиного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно з п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст. 1, 3, ч. 2 ст. 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64).

Відповідно до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом національного права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011 року N 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Таким чином, вважаю, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, а тому суд приходить до висновку про відсутність в її діях події і складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП. Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП слід закрити, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 221, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та керуючись ст.ст. 9, 40-1, 173, 245, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 287, 291, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Судовий збір по справі про адміністративне правопорушення в сумі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок віднести на рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяН. І. ЛУЩАК