Справа № 204/4783/24
Провадження № 3/204/1875/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Безрук Т.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, суддя,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД № 691557 від 28.04.2024, 28 квітня 2024 року о 10:15 у м. Дніпро по вул.Хвойна, біля буд. 51 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку, у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, порушення вчинив двічі протягом року. Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, та пояснив суду, що 28.04.2024 близько 10:00 він знаходився у транспортному засобі «Chevrolet», який належить його сестрі ОСОБА_2 Автомобіль стояв по вул. Хвойній, під будинком, оскільки у вказаному місці сестра залишала даний автомобіль. Транспортний засіб стояв, двигун був вимкнений, він автомобілем не керував. Оскільки, сестра дала йому комплект ключів від машини, він відчинив автомобіль, та сидів у ньому. Коли він перебував в машині, під`їхав автомобіль патрульних поліцейських, які вимагали у нього пред`явити документи, провели його поверхневий огляд, огляд автомобіля, після чого запропонували йому поїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду. Оскільки, він повідомив поліцейським, що автомобілем не керував, доказів керування ним транспортним засобом надано не було, він відмовився від проходження медичного огляду, вважаючи вимогу поліцейських безпідставною.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що ОСОБА_1 є її братом. 28.04.2024 її брат ОСОБА_1 , на її прохання, чекав на неї в належному їй автомобілі «Chevrolet», державний номер НОМЕР_1 , який стояв по вул. Хвойній біля двору, де живе їх мати. Деякий час після купівлі автомобіля ОСОБА_2 залишала його там на стоянку. Раніше автомобіль «Chevrolet» належав її брату, але після позбавлення його за рішенням суду права керування транспортним засобом, вона придбала у нього автомобіль. Ключі від автомобіля у ОСОБА_1 були, тому він, поки її чекав, знаходився в автомобілі. Коли вона під`їжджала до місця, де її чекав брат, він їй подзвонив, сказав, що до нього під`їхали працівники поліції, які вимагали у нього пред`явлення документів, а потім проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_2 вказала, що її брат не керував автомобілем, тому що, коли вона приїхала до місця, де стояв автомобіль, він стояв на тому ж місці, де вона його залишила.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Додані до протоколу рапорт працівника патрульної поліції та відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції поза всяким сумнівом доводять, що 28 квітня 2024 року о 10:15 хв. ОСОБА_1 перебував в салоні автомобіля «Chevrolet», державний номер НОМЕР_1 , та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, чітко визначені підстави, межі та спосіб обмеження вільного пересування громадян. Так, у статті 35 цього Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, поінформувавши водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.5. ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»).

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п. 2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

Судом в судовому засіданні досліджено відеозаписи з відеорєстратора патрульного автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції, на якому зафіксовано, як працівники поліції підійшли до автомобіля «Chevrolet», державний номер НОМЕР_1 , який стояв, ОСОБА_1 знаходився в салоні автомобіля, двигун автомобіля не працював. На місці зупинки проведено поверхневий огляд ОСОБА_1 та поверхневий огляд автомобіля. Таким чином, долучений до матеріалів справи диск із записом з нагрудних камер поліцейських не містить фіксації руху автомобіля «Chevrolet», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Окрім цього, показами свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні підтверджено, що автомобіль «Chevrolet», державний номер НОМЕР_1 , який належить їй, був нею раніше залишений на місці, де до ОСОБА_3 підійшли співробітники поліції, автомобіль стояв так само, як вона його залишала, з місця автомобіль не зрушував.

Інші, надані суду докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення; рапорт інспектора поліції; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.04.2024; картки обліку адміністративного правопорушення від 01.05.2024; екзаменаційна картка водія ОСОБА_1 , не доводить поза всяким сумнівом, що ОСОБА_1 28.04.2024 керував автомобілем Chevrolet», державний номер НОМЕР_1 . З урахуванням послідовної позиції ОСОБА_1 , який увесь час спілкування з патрульними поліцейськими категорично заперечував факт керування транспортним засобом, пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні, де ОСОБА_1 також заперечував факт керування транспортним засобом, пояснення свідка ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 належним їй автомобілем не керував, обставина керування ОСОБА_1 транспортним засобом визнається судом недоведеною.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом, що вказує на відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 213,221,п.1ст.247,248, 249, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В. Безрук