Справа № 128/941/24
Провадження № 33/801/570/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката Шлапака Володимира Сергійовича на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 та частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 через свого захисника - адвоката Шлапака В.С. подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, що позбавило його права на захист. Крім того, заперечує, що вживав алкоголь, а також вказує, що не мав змоги звернутись до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння оскільки після ДТП його забрала Військова служба правопорядку.

В апеляційній скарзі також порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. Підставами для поновлення процесуального строку апелянт зазначає те, що копію оскаржуваної постанови він не отримував, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Від його захисника адвоката Шлапака В.С. суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із його зайнятістю у невідкладних слідчих діях, яке до задоволення не підлягає, так як поважність причин неявки захисника в судове засідання не підтверджена жодними доказами.

Відповідно до частини 6 статті 294 КпАП України неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи обґрунтування апеляційної скарги в частині пропущення строку на апеляційне оскарження судового рішення та матеріали справи, причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними та поновити заявнику строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції 16.04.2024 року ОСОБА_2 присутнім не був, копію оскаржуваної постанови не отримував, а матеріали справи не містять доказів про ознайомлення ОСОБА_2 або його захисника із текстом оскаржуваної постанови, а відтак строк на оскарження слід поновити.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №320010 від 24 лютого 2024 року водій ОСОБА_2 на автомобільній дорозі М-30, 420 км + 320 м. Вінницького району Вінницької області, 24.02.2024 о 21-00 год керував транспортним засобом «Mersedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №320011 від 24 лютого 2024 року водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mersedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , о 21-30 год 24.02.2024 на автомобільній дорозі М-30, 420 км + 320 м. Вінницького району Вінницької області при зміні напрямку руху, а саме при повороті ліворуч, не переконався у безпеці та не надав перевагу в русі транспортному засобу «ВАЗ 21083», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані працівниками поліції за статтею 124 КпАП України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами.

Водночас керування транспортним засобом водієм, який перебуває або підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 251 КпАП України.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і , при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Зазначені вище вимоги працівниками поліції виконано, зокрема, у ньому чітко вказано суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 сумніву не викликають, оскільки складені та підписані уповноваженими особами - інспекторами СРПП ВП № 5 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, із зазначенням усіх необхідних даних, відповідно до вимог статей 254, 256 КАП України, тому є належним і допустимим доказом по справі.

Також вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КпАП України підтверджується: поясненнями при оформленні ДТП працівниками патрульної поліції, відібраними у ОСОБА_2 , за змістом яких останній повідомив, що вживав алкогольні напої перед тим, як сісти за кермо, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та повідомив про обставини ДТП; направленням водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; актом огляду на стан сп`яніння та відеозаписами із боді-камери поліцейського.

Зважаючи на викладене, суд відкидає заперечення ОСОБА_2 про те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортними засобами в стані сп`яніння, так і за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Саме з підстав відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння складено протокол про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за змістом якої водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, ОСОБА_2 самостійно повідомив працівників поліції про вживання ним алкоголю перед керуванням автомобілем, що підтверджується вищевказаними доказами у справі.

З тих же підстав апеляційний суд відхиляє твердження апелянта про неможливість пройти огляд на стан сп`яніння за самозверненням.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу без виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності апеляційний суд вважає необґрунтованими виходячи з такого.

Статтею 268 КпАП України закріплено перелік справ про адміністративне правопорушення, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, розгляд матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та 130 КпАП України до цього переліку не включені.

Як видно із матеріалів справи суд першої інстанції завчасно направив судову повістку про виклик до суду на адресу ОСОБА_2 , яку він вказав при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, інших засобів зв`язку останній не надав.

Ця ж адреса місця проживання зазначена і в апеляційній скарзі, поданій його захисником, а відтак вона є належною і бажаною для особи адресою отримання судової кореспонденції.

Натомість відповідно до даних відстеження поштових відправлень і повідомлення відділення зв`язку, судову повістку повернуто в зв`язку з відсутністю адресата за цією адресою, тобто ОСОБА_2 вважається таким, що повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Особа, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Відтак підстав вважати, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутність ОСОБА_2 та позбавив його можливості реалізувати в суді, передбачені статтею 268 КУпАП права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, немає.

Разом з тим можливість реалізації прав, передбачених Конституцією України та КпАП України ОСОБА_2 та його захиснику було надано в суді апеляційної інстанції.

Апелянтом не наведено доводів на спростування факту вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому висновок судді першої інстанції в цій частині апеляційній суд вважає вірним.

Отже перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та ч. 1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Натомість позиція ОСОБА_2 спростовується сукупністю доказів у справі і спрямована на уникнення відповідальності за вчинене.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КпАП України, а відтак постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Поновити захиснику - адвокату Шлапаку Володимиру Сергійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Шлапака Володимира Сергійовича залишити без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 та ч. 4 статті 130 КпАП України ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник