Справа № 298/1555/24
Номер провадження 3/298/1030/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, уродженки м.Ужгород Закарпатської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючої, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №144604 від 17 липня 2024 року, складеного старшим офіцером (старшим оперуповноваженим) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Великий Березний) ГОРВ 94 прикордонного закону ОСОБА_2 , 16 липня 2024 року о 18 год. 30 хв. на околиці населеного пункту Великий Березний Ужгородського району Закарпатської області на відстані 2000 метрів до лінії державного кордону в районі 130 прикордонного знаку була затримана гр.України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в складі групи осіб спільно з гр. України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за вчинення злісної непокори під час сприяння незаконному перетину державного кордону гр.України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а саме: не виконала закону неодноразово повторену вимогу військовослужбовця Державної прикордонної служби України старшого лейтенанта ОСОБА_2 під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме: не виконала неодноразово повторену закону вимогу пред`явити документи, що посвідчують особу та вдалась до втечі в напрямку державного кордону. Своїми діями порушила вимоги ст.34 Закону України «Про державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, про час, місце та дату розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом надсилання SMS-повідомлення згідно поданої нею заяви на отримання електронних повісток.

За час перебування справи в провадженні Великоберезнянського районного суду ОСОБА_1 жодного разу не з`явилася в судові засідання.

Судом констатується, що справа неодноразово призначалася до розгляду, зокрема на 21 серпня 2024 року, 10 вересня 2024 року, 23 вересня 2024 року, 14 жовтня 2024 року.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 неодноразово повідомлялася судом про час і місце проведення судового розгляду, шляхом надсилання SMS-повідомлення згідно поданої нею заяви на отримання електронних повісток, та надіслання їй судових повісток за адресою, яку вона зазначила при складанні відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: АДРЕСА_1 . Відповідальність за надання правдивої інформації про адресу проживання або адресу, на яку особу можна інформувати про перебіг подій по справі та особисті дані, повністю лежить на особі, яка притягається до відповідальності.

Суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №144604 від 17 липня 2024 року, складеному стосовно ОСОБА_1 , міститься підпис останньої про ознайомлення з тим, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Великоберезнянському районному суді.

Крім цього, на офіційному сайті суду в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення справи щодо ОСОБА_7 до розгляду, до моменту розгляду справи були зазначені дата, час та місце її слухання.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, суддею зауважується, що ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не була позбавлена можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами остання не скористався.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явилася в судове засідання, знаючи, що в провадженні суду знаходиться відповідна справа, про що свідчать наведені вище обставини.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За змістом ст. 268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 185-10 КУпАП України, не є обов`язковою.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП вважає, що дану справу може бути розглянуто.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ч.2 ст. 185-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона складу зазначеного адміністративного правопорушення полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу, військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні або члена громадського формування: а охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України а так само іншого умисного невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Розпорядження та вимоги, які зазначені у диспозиції статті мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції. Права органів, підрозділів, військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України викладено у ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника прикордонної державної служби при виконанні ним службових обов`язків.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», відповідальність за неправомірні дії, що перешкоджають реалізації повноважень Державної прикордонної служби України - непокора або опір законним вимогам військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, неправомірне втручання в їх законну діяльність тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

Суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, дії останньої за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, як злісна непокора законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, вчинена групою осіб, кваліфіковані вірно.

Факт скоєння адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №144604 від 17 липня 2024 року, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми, містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення зі змістом протоколу, отримання примірнику протоколу;

- інформацією з протоколу про адміністративне затримання від 16 липня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було затримано о 18 год. 30 хв. 16 липня 2024 року, на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення;

- протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 17 липня 2024 року, за відомостями якого інспектор прикордонної служби 2 категорії контролер групи тримання відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_8 , у присутності двох понятих провела особистий огляд, огляд речей ОСОБА_1 ;

- письмовими поясненнями інспектора прикордонної служби 1-ї категорії групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ОСОБА_9 від 16 липня 2024 року, в яких він повідомляє, що в період з 18.00 по 20.00 16.07.2024 року виконував службові обов`язки на околиці населеного пункту Великий Березний Ужгородського району Закарпатської області. О 18.30 16.07.2024 року на околиці населеного пункту Великий Березний Ужгородського району Закарпатської області на напрямку 130 прикордонного знаку на відстані 2000 метрів до лінії Державного кордону було виявлено та затримано 3-х громадян України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 ; за сприянням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , під час спроби незаконного перетину Державного кордону України. Затриманих осіб було доставлено до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з міетою оформлення адміністративно процесуальних документів;

- письмовими поясненнями старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) ПОРВ ( з м.д.н.п. Великий Березний) головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 від 16 липня 2024 року, в яких він пояснює, що в період з 18.00 по 20.00 16.07.2024 виконував службові обов`язки на околиці населеного пункту Великий Березний, Ужгородського району Закарпатської області. О 18.30 16.07.2024 року на околиці населеного пункту Великий Березний Ужгородського району Закарпатської області на напрямку 130 прикордонного знаку на відстані 2000 метрів до лінії Державного кордону було виявлено та затримано 3-х громадян України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 ; за сприянням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , які не виконали законну неодноразову повторену вимогу пред`явити документи, що посвідчують особу та вдалися до втечі під час сприяння спроби незаконного перетину Державного кордону України. Затриманих осіб було доставлено до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з метою оформлення адміністративно процесуальних документів;

- копією паспорта громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; заявою ОСОБА_1 від 17.07.2024, про її бажання користуватися послугами адвоката; дорученням для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі, до якої застосовано адміністративне затримання від 17 липня 2024 року №001-070001041; протоколом про адміністративне затримання гр. ОСОБА_3 від 16 липня 2024 року; протоколом про адміністративне затримання гр. ОСОБА_5 від 16 липня 2024 року; письмовими поясненнями гр. ОСОБА_5 від 16 липня 2024 року; протоколом про адміністративне затримання гр. ОСОБА_4 від 16 липня 2024 року; письмовими поясненнями гр. ОСОБА_4 від 16 липня 2024 року; протоколом про адміністративне затримання гр. ОСОБА_6 від 16 липня 2024 року; письмовими поясненнями гр. ОСОБА_6 від 16 липня 2024 року; довідкою про проведення фільтраційно-перевірочних заходів.

Суд констатує, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного станув Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022року, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який відповідно до Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022 неодноразово продовжувався, зокрема, востаннє Указом Президента України №469/2024 від 23.07.2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 12.08.2024 року строком на 90 діб.

Відтак правопорушення ОСОБА_1 вчинила у період дії воєнного стану.

Проаналізувавши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності з точки зору допустимості, об`єктивності та достатності, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та його наслідків, обставин справи, характеризуючих особу порушника даних, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що буде достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нею протиправних дій в подальшому.

Даних про притягнення протягом року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 судом не встановлено.

Відповідно до ст.35 КУпАП суд визнає обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 - вчинення правопорушення в умовах надзвичайних обставин, а саме воєнного стану.

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, визначених ст.17 КУпАП, у даній справі не встановлено, передбачені ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи не закінчились.

У порядку вимог ст.ст. 33 - 35 КУпАП суд враховує встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, характер скоєного проступку, умови та ситуацію, в яких правопорушення вчинено, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, наявність обставини, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, враховуючи ступінь провини винної особи та її майновий стан, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення за ч.2 ст.185-10 КУпАП в межах санкції вказаної частини статті у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На переконання суду, таке стягнення буде достатнім для виправлення ОСОБА_1 і відповідатиме визначеній ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Згідно положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути в даній справі судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст. ст. 185-10, 252, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, на рахунок №UА0007393, отримувач коштів ГУК у Закарпатській області/ВеликоберезнянськаТГ/21081100, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету 21081100.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу - 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на рахунок №UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету 22030106.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.

Суддя Зизич В.В.