Справа №461/4495/24
Провадження №3/461/1947/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю захисника особи відносно якої складено протокол адвоката Скрута Л.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , громадянина України, голови правління АТ «ОКСІ БАНК», адреса проживання: м. Київ, вул. Шумського, 1А/87, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 163-1, ч.1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу №010458 про адміністративне правопорушення серії ГУ ЛВ №504/13-01-07-02 від 30.05.2024, ОСОБА_1 - голова правління АТ «ОКСІ БАНК» (), порушив вимоги законодавства про порядок ведення податкового обліку, а саме заниження податку на прибуток, чим порушено положення Податкового кодексу України. Правопорушення вчинено у 4 кварталі 2022 року.

Крім того, згідно протоколу №010069 про адміністративне правопорушення серії ГУ ЛВ №48613-01-24-10 від 27.05.2024, ОСОБА_1 - голова правління АТ «ОКСІ БАНК» (), порушив вимоги законодавства про порядок ведення податкового обліку, а саме порушення правил перерахування податку на доходи фізичних осіб, чим порушено положення Податкового кодексу України. Правопорушення вчинено у період з квітня 2017 року по грудень 2021 року.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Скрут Л.Б. у судовому засіданні факт вчинення правопорушення заперечив та просив закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. Свою позицію, зокрема мотивував тим, що кандидатура ОСОБА_1 щодо призначення на посаду наведену у протоколах була погоджена Національним Банком України 19.09.2023, а призначений на посаду голови правління АТ «ОКСІ БАНК» він був лише з 28.09.2023, на підставі рішення Наглядової ради банку та наказу про приступлення до виконання обов`язків №203-к від 28.09.2023.

Отже, у період наведений у протоколах, як дата, час і місце вчинення правопорушення ОСОБА_1 не перебував на посаді голови правління АТ «ОКСІ БАНК», а тому не може бути суб`єктом відповідальності за інкриміновані йому правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Адміністративні матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд, у зв`язку чим підлягають об`єднанню в одне провадження з присвоєння єдиного унікального номера справи 461/4495/24 (провадження 3/461/1947/24).

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків, виходячи з доводів та мотивів наведених нижче.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 163-1 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

У свою чергу, частиною 1 ст. 163-4 КУпАП передбачена відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі повинно бути зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до протоколів, ОСОБА_1 - голова правління АТ «ОКСІ БАНК», порушив вимоги законодавства про порядок ведення податкового обліку, а саме заниження податку на прибуток, у 4 кварталі 2022 року. Крім того, ОСОБА_1 - голова правління АТ «ОКСІ БАНК» (), порушив вимоги законодавства про порядок ведення податкового обліку, у період з квітня 2017 року по грудень 2021 року.

В ході розгляд справи встановлено, що кандидатура ОСОБА_1 була погоджена Національним Банком України 19.09.2023, що підтверджено копією повідомлення директора департаменту ліцензування НБУ М. Федоренка від 20.09.2023. Призначений на посаду голови правління АТ «ОКСІ БАНК» ОСОБА_1 був лише з 28.09.2023, на підставі рішення Наглядової ради банку та наказу про приступлення до виконання обов`язків №203-к від 28.09.2023.

З наведеного вбачається, що ні у 4 кварталі 2022 року, ні у період з квітня 2017 року по грудень 2021 року ОСОБА_1 не перебував на посаді посаду голови правління АТ «ОКСІ БАНК». Відтак, ОСОБА_1 не може бути суб`єктом відповідальності за правопорушення наведені у вищезгаданих протоколах. Більше того, до згаданих протоколів не долучено належних доказів на підтвердження того, що дії порушення яких інкриміновано ОСОБА_1 входили до його компетенції чи службових або посадових обов`язків.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах обвинувачення, яке міститься у протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ухвалюючи рішення у даній справі, враховую, що в ході судового розгляду дотримано принцип повноти дослідження обставин справи, що суттєво впливає на об`єктивність рішення у провадженні, а також здобуто достатню сукупність доказів, яка обґрунтовує зроблені у даному судовому рішенні висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, а також того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу доведення вини «поза розумним сумнівом», доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У даному випадку обов`язок доведення вини покладається на орган уповноважений складати протокол про адміністративне правопорушення, а будь-який сумнів з цього приводу трактується на користь особи якій інкриміноване вчинення такого порушення. Зокрема, такий обов`язок реалізується органом уповноваженим на складання протоколу за допомогою виготовлення відповідних процесуальних документів (протоколу) та збирання достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів, для їх скерування на розгляд до суду.

Пункт 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив протиправне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні (у даному випадку органі, який склав протокол про адміністративне правопорушення) та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Суд виходить з того, що Закон не покладає на нього функції щодо збирання з власної ініціативи доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адже збирання доказів на користь тієї чи іншої сторони судом з власної ініціативи порушить принцип неупередженості суду. У цій ситуації суд, зберігаючи неупередженість, повинен дослідити та оцінити у встановленому Законом порядку надані йому докази та ухвалити відповідне процесуальне рішення.

Виходячи з положень ст. 8,62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією із засад існування демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оцінюючи наведені вище обставини, надані суду та досліджені докази у їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 163-1 та ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, адже правопорушення про які йдеться у протоколах скерованих на розгляд до суду мали місце у період коли ОСОБА_1 не перебував на посаді, яка може бути віднесена до категорії суб`єкта вчинення інкримінованого його правопорушення. Наведене також підтверджено наданою суду копією трудової книжки ОСОБА_1 .

Відтак, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений у ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.163-1 та ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, що, згідно п.1 ст. 247 КУпАП, є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Враховуючи вищенаведене, провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Об`єднати в одне провадження справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1, ч. 1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Присвоїти об`єднаній справі №461/4495/24 (провадження 3/461/1947/24).

Провадження об`єднаній справі №461/4495/24 (провадження 3/461/1947/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 163-1, ч. 1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький