Справа № 161/4753/24 Провадження №33/802/369/24 Головуючий у 1 інстанції:Кихтюк Р. М.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Гапончука В.В.,

з участю

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_2 Місюка Р.П.,

іншого учасника ДТП ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах особи, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_5 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.04.2024 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КпАП України, та застосовано адміністративне стягнення на підставі ст.36 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 25.02.2024 року о 17.44 годині, керуючи автомобілем «Volkswagen Tiguan», р.н. НОМЕР_2 , по вулиці Глушець, 4, що в місті Луцьку та рухаючись заднім ходом не переконалася, що це буде безпечним, не звернулася за допомогою до сторонніх осіб, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїла наїзд на припаркований автомобіль марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_3 , після чого залишила місце ДТП, до якої була причетна, тим самим порушила вимоги п.п.2.10.а, 10.9, 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.25).

Не погоджуючись з постановою суду захисник Місюк Р.П.в інтересах особи, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу. Вважає, що постанова прийнята з грубим порушенням норм процесуального права в частині розгляду справи та оцінки доказів.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що повний текст постанови від 11.04.2024 року не було отримано в день його проголошення. Наручно чи поштою також копію постанови не отримував, а 24.04.2024 року ознайомився з нею на сайті ЄРДР. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений із поважних причин, а тому просить його поновити.

Вказує на те, що у оскаржуваній постанові суд першої інстанції вказав, що як слідує із письмового пояснення ОСОБА_7 , вона залишила місце ДТП свідомо, оскільки поспішала, однак дане твердження суду не відповідає дійсності. ОСОБА_7 зазначала, що не знала і не зрозумілі, що вчинила ДТП, а лише після того, як працівники поліції повідомили її про такий факт, остання і почала надавати відповідні пояснення для оформлення документів.

ОСОБА_7 не мала умислу залишити місце ДТП, до якої була причетна, оскільки не відчула удару взагалі, про що свідчить і подальша її поведінка, будь-яких належних доказів на підтвердження протилежного, а саме умисного залишення місце ДПТ, матеріали справи не містять.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду в частині притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КпАП України скасувати, провадження в цій частині закрити у зв`язку із відсутністю (недоведеністю) події та складу адміністративного правопорушення. В решті постанову суду залишити без змін (а.с.28-31).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та її захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити; іншого учасника ДТП, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила; приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Виходячи з наведеного в скарзі апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_6 адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КпАП України, за обставин, викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_6 згаданих адміністративних правопорушень за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, її вина у вчиненні цих адміністративних правопорушень доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №418071 від 25.02.2024 року щодо ОСОБА_6 за ст.124 КпАП України (а.с.1);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №417488 від 25.02.2024 року щодо ОСОБА_6 за ст.122-4 КпАП України (а.с.2);

- схемою місця ДТП від 25.02.2024 року (а.с.3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 25.02.2024 року (а.с.4),

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 25.02.2024 року (а.с.5),

- фото з місця ДТП (а.с.6, 7, 8);

- рапортом працівника поліції (а.с.9).

В ході розгляду справи апеляційним судом інший учасник ДТП ОСОБА_3 підтвердила факт залишення місця ДТП ОСОБА_2 .

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Із тверджень захисника у апеляційній скарзі та вільних поясненнях наданих ним та його довірителем у суді апеляційної інстанцій, вбачається що ОСОБА_2 не заперечує, що ДТП виникло із-за порушень нею Правил дорожнього руху. Однак заперечує факт того, що вона залишала місця ДТП, однак дані твердження спростовуються зазначеними доказами та не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Твердження апелянта та його довірителя суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки вважає їх намаганням уникнути передбаченої законом відповідальності за вчинені правопорушення.

Таким чином врахувавши досліджені по справі докази, які є достатніми та допустимими, та встановлюють причинно-наслідковий зв`язок між діями кожного з учасників ДТП та наслідками, які настали, за результатами розгляду всіх фактичних обставин справи в судовому засіданні встановлено, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, оскільки вона здійснюючи рух заднім ходом не переконалася, що це буде безпечним, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїла наїзд на припаркований автомобіль марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_3 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після цього залишила місце ДТП до якого була причетна, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КпАП України.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, її майновий та сімейний стан, ступінь її вини, суд прийшов до вірного висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у виді штрафу, яке буде необхідне і достатнє для виховання особи та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

З огляду на вищенаведене підстави для скасування постанови суду першої інстанції з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.294 КпАП України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику Місюку Руслану Петровичу в інтересах особи, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2024 року щодо ОСОБА_6 .

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_4 в інтересах особи, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КпАП України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.