ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 634/573/24 Головуючий 1 інстанції: Єрьоміна О.В.
Провадження №33/818/1480/24 Доповідач: Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сахновщинського районного суду Харківської області від 29 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 гривень.

Як встановив суд, 01.06.2024 року о 10.10 год. По вул. Б. Хмельницького в с.Сахновщина Красноградського району Харківської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ21-01 д.н.з. НОМЕР_1 у стані сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведено у встановленому законом порядку у медичному закладі за його згоди, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння у результаті вживання психотропних речовин, чим порушив вимоги п.2.9 А ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить призупинити виплату штрафу, у зв`язку з тим, що він наразі не має можливості його сплатити, оскільки перебуває в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 А Правил дорожнього руху.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Приписами пункту 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 А Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 А Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона якої полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, висновки щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 червня 2024 року, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а також на відомості відеозапису з бодікамери працівника поліції.

Із відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №014512, вбачається, що 01 червня 2024 року о 10 годині 10 хвилин на вул. Б.Хмельницького сел. Сахновщина, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ21-01, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан сп`яніння підтверджується висновком №5 від 01 червня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував під дією психоактивних речовин, чим порушив вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Свідки не залучались, оскільки велась фото та відеофіксація на бодікамеру (арк.1).

Поряд із цим, в матеріалах справи міститься рапорт працівника поліції ОСОБА_2 від 01 червня 2024 року, згідно якого, по прибуттю на місце події було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , керував автомобілем ВАЗ 2101, ДНЗ НОМЕР_1 по вул. Б.Хмельницького смт Сахновщина Красноградського району Харківської області в стані наркотичного сп`яніння. При встановленні особи та складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 відмовився від пред`явлення посвідчення водія та реєстраційних документів на ТЗ, після чого намагався покинути місце події, поводив себе не адекватно та міг завдати шкоди собі та оточуючим, у зв`язку з цим було застосовано кайдани та викликано швидку медичну допомогу. У КНП Сахновщинської ЦЛ лікарями було проведено медичний огляд ОСОБА_1 , в ході якого тілесних ушкоджень виявлено не було. Огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі показав позитивний результат. Від написання заяв та дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився. Відносно останнього було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та адміністративну постанову за ч.1 ст.126 КУпАП (арк.2).

Крім того, з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2288585 від 01 червня 2024 року, яка належним чином завірена та наявна в матеріалах справи, вбачається, що 01 червня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень (арк.7).

Відповідно до відомостей висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 5 від 01 червня 2024 року вбачається, що 01 червня 2024 року ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння в результаті вживання психоактивних речовин (ПАР) (арк.6).

В матеріалах справи також міститься відеозапис події від 01 червня 2024 року за участю ОСОБА_1 (арк.10), відповідно до якого на зустріч автомобілю працівників поліції виїжджає автомобіль ВАЗ2101, д.н.з. НОМЕР_1 , зупиняється та водій зачиняє водійське вікно. До автомобілю підходять працівники поліції, які повідомили водію, що його зупинили у відповідності до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» та попередили про відео та фото фіксацію. Поліцейські неодноразово пропонували ОСОБА_1 надати посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, а також просили вийти із автомобілю. ОСОБА_1 поводив себе агресивно, допускав нецензурну лайку у бік працівників поліції, та відмовлявся надати будь-які документи. Працівники поліції попередили водія про те, що останній чинить злісну непокору на законну вимогу працівників поліції, за що передбачена відповідальність. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово був попереджений про можливість застосування відносно нього спеціальних засобів, на що останній не реагував, намагаючись поїхати з місця події. У зв`язку з чим працівниками поліції відносно ОСОБА_1 були застосовані спеціальні засоби. На запитання працівників поліції водій повідомив, що наркотичні засоби або алкогольні напої не вживав. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що під час спілкування з ним, у нього були виявлені ознаки сп`яніння, та останньому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному медичному закладі, на що він дав свою згоду. Після чого, на місце події була викликана швидка допомога, яка доставила ОСОБА_1 у супроводі працівника поліції до лікарні.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, належить врахувати, щоОСОБА_1 був безпосереднього ознайомлений з відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №014512 від 01 червня 2024 року, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи»; «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні)»; «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності».

Будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі або зауважень щодо незаконних дій працівників поліції та медичного персоналу, ОСОБА_1 не зазначив ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи, а також висновок № 5 від 01 червня 2024 року, складені уповноваженими державними особами та дії цих посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції та медичного персоналу до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення цих осіб до дисциплінарної відповідальності.

Поряд із цим, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавалася заява у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу за ч.1 ст.130 КУпАП, а також дій працівників медичного закладу при проведенні огляду водія на стан наркотичного сп`яніння та складанні висновку № 5 від 01 червня 2024 року.

Також стороною захисту не надано відомостей про те, що він звертався до суду в порядку КАСУ щодо оскарження дій працівників поліції та медичного закладу.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв з боку сторони захисту щодо дій працівників поліції щодо причин зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , проведення фіксації подій, складенні протоколу та інших процесуальних документів, а також дій працівників медичного закладу при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння і складання висновку за результатами цього огляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи.

Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відстрочку виконання адміністративного стягнення у вигляді штрафу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст.298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними та громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Приписи ст.301 КУпАП встановлюють вичерпний перелік підстав для відстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення та покладають таке право на орган чи посадову особу, який виніс постанову. Більш того, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Тобто, враховуючи наведені норми, апелянт за наявності відповідних обставин та відповідно у випадку підтвердження існування таких обставин, має право на звернення до суду першої інстанції, яким винесено відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із відповідною заявою про відстрочення виконання адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати будь-які питання, які пов`язані із наданням відстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 А Правил дорожнього руху та притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Сахновщинського районного суду Харківської області від 29 серпня 2024 рокуу справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков