ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого адвоката Вертелецького М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли із Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2024 о 10 год. 13 хв., в м. Запоріжжі, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Кам`яногірська, м. Запоріжжя, біля буд. 11, при зміні напрямку руху не переконався в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, потерпілих немає, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину в інкримінованому правопорушенні не визнав, пояснив обставини події, яка мала місце 28.08.2024, які ним зазначені у письмових поясненнях. Просив провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що як у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, так і в протоколі відсутні факти, які вказують на те, що він не виконав норми п. 10.1 ПДР України, що його маневр був небезпечним і створив перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, а поліцейськими не було зазначено як саме він порушив пункт 10.1 ПДР України та не наведено відповідних доказів провини. На думку ОСОБА_1 , саме в діях ОСОБА_2 є невідповідність ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. Вважає, що органом, на який у відповідності до положень ч. 2 ст. 251 КУпАП покладено обов`язок на збирання доказів та складання відповідних протоколів, не встановлено потерпілого від ДТП, тобто особу, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, та вказану особу не зазначено в протоколі, що виключає законність його складання та протиправність, а інших належних та допустимих доказів порушення ним п. 10.1 ПДР України матеріали справи не містять. ОСОБА_1 , вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Згідно пояснень ОСОБА_2 , він керуючи автомобілем Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 , їхав по вул. Кам`яногірській в напрямку вул. Перемоги. Побачивши боковим зором, що автомобіль ОСОБА_1 рухається в його бік спробував його об`їхати щоб уникнути ДТП, але не встиг цього зробити. Зіткнення сталося в правий бік автомобіля.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Вертелецький М.О. підтримав позицію підзахисного, вважає, що в даній дорожньо-транспортній пригоді є вина саме ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , доходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з огляду на наступне.

Згідно з п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та іншою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і

не створить перешкод іншим учасникам руху.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини, у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, його вина підтверджується дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП, зокрема: схемою місця ДТП, яка підписана учасниками ДТП без будь-яких зауважень чи заперечень, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , фототаблицями з зображенням механічних пошкоджень транспортних засобів, архівом порушень.

Характер і локалізація пошкоджень транспортних засобів, які отримали водії внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, особливостей зафіксованих на схемі ДТП положення автомобілів, дають суду підстави вважати, що дії водія ОСОБА_1 у зазначеній дорожній обстановці не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, зокрема, пункту 10.1 ПДР України.

Відповідно до диспозиції норми ст. 124 КУпАП, з урахуванням положень п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14, особа підлягає адміністративній відповідальності у випадку, зокрема, порушення нею як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Судом встановлено, що не погоджуючись з протоколом та доданою до нього схемою ДТП ОСОБА_1 надав до суду клопотання про призначення судової інженерно-транспортної експертизи, оскільки вину в скоєному не визнає, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про призначення у справі судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин ДТП з огляду на таке.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, висновком експерта.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 273 КУпАП, експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

У даній конкретній справі, з урахуванням зібраних доказів, суд вважає, що необхідності в призначенні судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин ДТП немає, оскільки матеріали справи у їх сукупності, надають можливість встановити дійсні обставини справи та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого КУпАП.

Разом з тим, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Як вбачається, клопотання про призначення експертизи ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що дана експертиза необхідна для всебічного розгляду справи, а оскільки для вирішення справи необхідні знання та вона може висвітлити чи є саме невідповідності вимогам ПДР України, в діях його, які могли бути в причинно-наслідковому зв`язку з настанням вказаної пригоди.

На думку судді, наведені у клопотанні доводи є необґрунтованими, при цьому не вказують на необхідність у проведенні судової інженерно-транспортної експертизи та не свідчать про недостатність наявних доказів у справі для встановлення фактичних даних події, яка ставиться у вину ОСОБА_1 .

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та те, що останнім не вчинено дій та не надано доказів, які б свідчили про його невинуватість, є всі підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. З моменту події ДТП у ОСОБА_1 було достатньо часу для отримання необхідних, на його думку доказів, проте він своїм правом не скористався. Тому, відповідне клопотання суд розцінює як спосіб затягування судового розгляду справи з метою уникнення винним відповідальності.

Крім того, невизнання ОСОБА_1 своєї винуватості в скоєнні правопорушення суд також оцінює критично, як спосіб захисту, оскільки вважає, що винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю підтверджується наведеними вище доказами та розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена, оскільки саме водієм ОСОБА_1 , під час керування транспортним засобом, п. 10.1 ПДР України дотримано не було, що знаходиться в причинному зв`язку з характером настання ДТП, механічними пошкодженнями транспортних засобів.

Будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені судом.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч. 2 ст. 251, ст.ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції, поліцейськими дотримано.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення, зокрема враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

При призначенні покарання суддя враховує фактичні обставини справи, дані про особу порушника, і вважає, що можливо призначити стягнення у вигляді штрафу, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 40-1, 280, 283, 294, ст. 124, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15-ть днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15-ть днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постановив про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова по справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 10-ти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя В.О. Макаров