Провадження № 3/522/8350/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Шенцева О.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 Головного Управління Національної поліції в Одеській області 07.10.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2024 року до суду надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема протоколу серії ВАД № 167516 від 28.09.2024 року вбачається, що 28.09.2024 року близько 11:20 громадянин ОСОБА_1 перебував за адресою: АДРЕСА_2 квітня вчинив хуліганські дії, а саме пошкодив пам?ятник архітектури чим порушив громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 вину не визнав, звернувся до суду з клопотанням про закриття справи у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

На підтвердження вини, орган, що склав адміністративний протокол посилається на протокол про адміністративне правопорушення від 28.09.2024 року серія ВАД № 167516, рапорти, пояснення.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали вважаю, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП підлягає закриттю з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян,- тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Отже, дрібним хуліганством визнається нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Проявом хуліганських дій є будь які протиправні дії, спрямовані на порушення громадського порядку.

Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

При цьому такі дії мають вчинятися особою безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян.

Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Неповага має бути явною.

Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для свідків його дій.

Саме мотив є відмітною рисою хуліганства.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к (п. 13-16) зазначено, що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до диспозиції ст. 173 КУпАП, з урахуванням усталеної практики Верховного суду, відповідальності підлягає лише особа, яка вчиняла протиправні дії у громадському місці з мотивів, направлених на порушення громадського порядку, а не з будь-яких інших міркувань.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 28.09.2024р. на площі 10 квітня у м. Одесі було демонтовану заборонену Законом символіку, яка, як слідує із фотофіксації, що міститься у клопотанні про закриття справи, перебувала у незадовільному стані.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 167516 від 28.09.2024 р. зазначено, що ОСОБА_1 пошкодив «пам?ятник архітектури».

Відповідно до частини другої статті другої Закону України «Про охорону культурної спадщини» № 1805-ІІІ об?єкти архітектури окремі будівлі, архітектурні споруди, що повністю або частково збереглися в автентичному стані і характеризуються відзнаками певної культури, епохи, певних стилів, традицій, будівельних технологій або є творами відомих авторів.

Водночас згідно листа Міністерства культури та стратегічних комунікацій від 07.10.2024р. № 616/OPГ-733/24-ЗПІ центрального органу виконавчої влади, який відповідно до статті п?ятої Закону України № 1805-ІІІ є спеціально уповноваженим органом з охорони культурної спадщини національного значення, меморіал «Крила Перемоги» за місцезнаходженням: м. Одеса, пл. Десятого квітня, у встановленому порядку під охорону держави, як пам?ятка культурної спадщини або щойно виявлений об?єкт культурної спадщини не приймався.

У матеріалах справи також наявний лист Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об?єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації від 07.10.2024р. № 2935/10/01-19/2-24/44-I3-10, який відповідно до статті шостої Закону України № 1805-ІІІ є спеціально уповановаженим органом з охорони культурної спадщини місцевого значення, згідно якого меморіал «КРИЛА ПЕРЕМОГИ» за місцезнаходженням: м. Одеса, пл. Десятого квітня у встановленому порядку під охорону держави як пам`ятка культурноі? спадщини або щои?но виявлении? об`єкт культурноі? спадщини не прии?мався.

Суд звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє необхідне посилання на конкретну норму закону чи локального нормативного акту, яку порушив ОСОБА_1 , що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 у справі «РАКЕВИЧ проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі «ЦЕРКВА БЕСАРАБСЬКОЇ МЕТРОПОЛІЇ проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 у справі «СТІЛ та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Крім того, особою, якою складено протокол, не розкрито належним чином об`єктивну сторону вчиненого діяння, а саме не вказано яким чином пошкоджено пам`ятник архітектури, в чому саме виразились негативні наслідки вказаних дій, та яким чином було порушено громадський порядок та спокій громадян, тощо.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про свідків вчинення даного діяння, та відсутні їх пояснення, які могли б підтвердити чи спростувати обставини вчиненого правопорушення.

Відтак, обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ст. 284 КУпАП передбачає, що у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

З огляду на зазначене, обставини викладені у протоколі не відповідають фактичним обставинам встановленим під час судового розгляду, та з огляду на положення статті 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 173, 221, 247, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суддя, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя