Провадження № 3/734/782/24 Справа № 734/923/24
ПОСТАНОВА

іменем України

19 червня 2024 року смт Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 захисника адвоката Хуторненка І.М., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, який надійшов з ВП №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

03.03.2024 о 19 год. 11 хв. в м.Осер по вул. Грановського, 79а Чернігівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав повністю та пояснив, що 03.03.2024 в вечірній час зателефонував його командир та повідомив, що оголошена бойова тривога, тому необхідно негайно з`явитися в розташування військової частини. Під час того, як він їхав до місці несення служби йому знову зателефонував командир. Оскільки розмовляти по телефону під час руху було незручно, він зупинив автомобіль на узбіччі та увімкнув аварійні сигнали. Приблизно через 2-5 хв. до нього підійшли працівники поліції та звинуватили у керуванні автомобілем без ременів безпеки. На їх вимогу, він пред`явив документи. Під час спілкування поліцейські запитали, чи вживав він спиртне, на що він їм відповів, що пив лише безалкогольне пиво. Після цього поліцейські, толком йому не пояснивши що таке «2.5», не роз`яснивши наслідки відмови та права і обов`язки, сказали, щоб він відмовився. Від чого саме він повинен був відмовитися, він не зрозумів. Оскільки поспішав, то підписав документи і поїхав на службу. Постанову, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування т/з не пристебнутим ременем безпеки отримав там же на місці. Цю постанову не оскаржував, штраф сплатив.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 03.03.2024 за наказом командира разом з ОСОБА_3 близько 19-ї години направлявся до місця служби у зв`язку з оголошенням бойової тривоги. По дорозі бачив автомобіль Гаврилюка, поруч з яким автомобіль патрульної поліції. Цього ж вечора ОСОБА_4 розповів, що працівники поліції притягли його до відповідальності за ремні безпеки. При цьому від ОСОБА_4 запаху алкоголю не було.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні дав аналогічні покази, що і ОСОБА_2 .

Захисником ОСОБА_5 суду подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з вчиненням дій ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності або необхідної оборони. Дане клопотання обґрунтоване тим, що вписані до протоколу про адміністративне правопорушення та у направленні на проходження медичного огляду ознаки алкогольного сп`яніння не підтверджуються жодними доказами. Також захисник ставить під сумнів направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки це направлення складено одночасно з протоколом про адміністративне правопорушення. У даному направленні вказаний медичний заклад Козелецька ЛІЛ, однак закладу з такою назвою не існує, а є Комунальне некомерційне підприємство «Козелецька лікарня інтенсивного лікування» Козелецької селищної ради. Акт огляду на стан сп`яніння не підтверджує жодним чином відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Інші письмові докази в тому числі і відеозапис, які містить справа також не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім цього, ОСОБА_1 є військовослужбовцем і діяв у стані крайньої необхідності, так як їхав для виконання термінового розпорядження командира.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі,чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В той же час, ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП визначено чіткий порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Зокрема, як вбачається з ч. 2, ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 671326 від 03.03.2024, із змісту якого вбачається, що 03.03.2024 о 19 год. 11 хв. в м.Осер по вул. Грановського, 79а Чернігівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.03.2024, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервонені очей. Огляд не проводився;

- розпискою ОСОБА_1 про ознайомлення з вимогами ст.266 КУпАП та зобов`язання не керувати транспортним засобом від 03.03.2024;

- копією постанови серії ББА №559782 від 03.03.2024, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у видів штрафу в сумі 510 грн. за те, що він 03.03.2024 о 19 год. 11 хв. в м.Остр по вул. Грановського, 79-а керував автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 та не був пристебнутий ременем безпеки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.121 КУпАП;

- переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, із якого вбачається, як працівники поліції під`їжджають до автомобіля марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 . Працівниками поліції на місці встановлюється, що водієм даного автомобіля є ОСОБА_1 . Останньому повідомляється, що у його автомобіля не працює підсвітка заднього номерного знаку, а також те, що він керував транспортним засобом будучи не пристебнутим ременем безпеки. Під час складання постанови про адміністративне правопорушення працівники поліції виявляють у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запитують, чи вживав він спиртне. На це останній відповідає: «Давайте може без цієї фігні». У подальшому працівником поліції ОСОБА_1 роз`яснюється його право пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер» або у медичному закладі. ОСОБА_1 поясняє, що випив з товаришем пляшку пива. Надалі працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що відповідно до інструкції у разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, йому має бути запропоновано пройти відповідний огляд на місці або у медичному закладі. У разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на водія відповідно до п.2.5 складається протокол про адміністративне правопорушення. Після цього працівник поліції знову задає питання ОСОБА_1 , чи буде він проходить огляд на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі, на що останній відповідає: «Да, я відмовляюся». Надалі поліцейський оголошує ОСОБА_1 , що на нього буде складено адміністративний протокол за порушення вимог п.2.5. Після цього інший поліцейський вкотре перепитує у ОСОБА_1 чи відмовляється від огляду, на що останній відповідає: «Да, да». Останньому поліцейський каже, що на нього буде складено адміністративний протокол за порушення п.2.5 правил за ч.1 ст.130 КУпАП та те, що розгляд буде проведено у Козелецькому районному суді за викликом. Після цього поліцейським складається адміністративний протокол, з яким у подальшому ОСОБА_1 було ознайомлено. На пропозицію надати пояснення, ОСОБА_1 заявив, що надасть їх у суді. Після цього поліцейський попереджає ОСОБА_1 , що його відсторонено від керування транспортним засобом. При цьому, ОСОБА_1 жодного разу не повідомляв працівників поліції, що поспішає на службу.

Всі вищевказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Суд констатує, що на вимогу працівників поліції, які виявили ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 мав виконувати передбачені законом вимоги поліцейського щодо огляду на стан сп`яніння, але відмовився від виконання такої вимоги.

Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак таких дій не вчинив.

Під час розгляду справи судом з`ясовано обставини вчиненого правопорушення на підставі зібраних доказів в їх сукупності, що узгоджуються між собою і не мають протиріч. Зазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин стороною захисту не надано.

Матеріали справи свідчать про те, що поліцейським було дотримано вимоги закону, які регламентують процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також фіксацію відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №671326 від 03.03.2024 відповідає вимогам ст.256 КУпАП та містить дату і місце його складання, посаду, прізвище, ім`я та по батькові особа, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Пояснення, що були надані ОСОБА_1 у судовому засіданні в частині того, що йому не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищевказаними доказами.

Що до доводів захисника про те, що ОСОБА_1 поспішав на службу, а тому діяв в стані крайньої необхідності суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності.

Зокрема, не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 686/5225/17.

В ході розгляду справи не було встановлено будь-якої дійсної, реальної небезпеки, яка загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, а також будь-якої заподіяної та відверненої шкоди водієм ОСОБА_1 .

На відеозаписі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, поводить себе спокійно, повільно, відмовляючись пройти огляд на стан сп`яніння за встановленою законодавством процедурою, не посилається на обставини та причини, що унеможливлюють проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, маючи реальну, дійсну можливість пройти принаймні огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Таким чином, доходжу висновку, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не діяла у стані крайньої необхідності.

Інші доводи, які викладені захисником у клопотанні про закриття провадження не заслуговують на увагу, оскільки не є визначальними при встановленні вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Істотних порушень з боку працівників поліції судом не встановлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що сукупність вищевказаних доказів підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Відповідно ст. 33 Кодексу України про адміністративне правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства суддя, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, дійшов висновку про призначення безальтернативного адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 27, 40-1, ч. 1 ст. 130, 266, 283, 284, 287 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави грошові кошти в розмірі 605 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів із моменту її винесення.

Суддя