Справа№ 953/8361/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Дяченка О.М.

за участю секретаря судового засідання Гавриленко К.О.

прокурора Ольхового Б.С.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Камінера В.М.

розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який працює на посаді завідувача відділення невідкладної травматології та відновлення хірургії Державної установи «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М. І. Ситенка Національної академії медичних наук України», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 09.09.2024 №512, ОСОБА_1 , який входить до складу військово-лікарської комісії та займає посаду завідувача відділення невідкладної травматології та відновлення хірургії Державної установи «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М. І. Ситенка Національної академії медичних наук України», будучи відповідно до підпункту "г" п. 1) ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, усупереч вимогам ч. 1 ст. 45 Закону, несвоєчасно, а саме 03.04.2024 о 19:05 без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (щорічну), чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 , особою, уповноваженою на складання протоколу були кваліфіковані як порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону, будучи суб`єктом декларування відповідно до підпункту "г" п. 1) ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупцію».

Позиції учасників судового провадження

Прокурор Ольховий Б.С. у судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Також зазначив, що в протоколі допущено технічну помилку, щодо суб`єкта декларування в частині посилання на «підпункт "г" п. 1) ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупцію», правильно треба вважати «підпункт " ґ" п. 2) ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупцію».

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Камінер В.М. проти складеного протоколу заперечували, та просили закрити провадження у справі з підстав, установлених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обставини встановлені судом

Зі змісту Витягу з наказу № 22 «К» ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» від 13.02.2024 вбачається, що ОСОБА_1 призначено на посаду завідувача відділення невідкладної травматології та відновної хірургії.

Відповідно до п. 1.1 Розділу І «Загальні положення» Статуту ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України», затвердженого 01 грудня 2016 року президією Національної академії медичних наук України, ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» є науковою, неприбутковою установою, яка заснована на державній власності і відноситься до відання Національної академії медичних наук України.

З долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, матеріалів вбачається, що наказом в.о. директора ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» ОСОБА_2 «Про створення позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії» № 40 «О» від 14 лютого 2024 року, в ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» було створено позаштатну постійно діючу військово-лікарську комісію.

Наказом в.о. директора ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» Бондаренка С. № 59 «О» від 29 березня 2024 року були внесені зміни до наказу в.о. директора ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» ОСОБА_2 «Про створення позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії» № 40 «О» від 14 лютого 2024 року та включено до складу постійно діючої військово-лікарської комісії в ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» ОСОБА_1 на посаду заступника голови ВЛК в постійно діючій військово-лікарській комісії.

03.04.2024 о 19:05 ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (щорічну).

09.09.2024 складено протокол про адміністративне правопорушення №512 відносно ОСОБА_1 , за те що, будучи відповідно до п.п. г п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, усупереч вимогам ч. 1 ст. 45 Закону, несвоєчасно, а саме 03.04.2024 о 19:05 без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (щорічну), чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до преамбули Закону України від 14.10.2014 N 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі Закон N 1700-VII) цей Закон визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

За визначенням термінів, наведеним у ч. 1 ст. 1 цього Закону суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до підпункт "г" п. 1) ч. 1 ст. 3 Закону N 1700-VII суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , а саме: "г) військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки, особовий склад штатних військово-лікарських комісій".

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приміткою до статті 172-6 КУпАП визначено, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону N 1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 09.09.2024 №512 ОСОБА_1 будучи суб`єктом декларування відповідно до підпункту "г" п. 1) ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» усупереч вимогам ч. 1 ст. 45 Закону, несвоєчасно, а саме 03.04.2024 о 19:05 без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік; проте в судовому засіданні при дослідженні матеріалів не було встановлено, що ОСОБА_1 відносить до суб`єктів декларування за цим підпунктом "г", зокрема «військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки, особовий склад штатних військово-лікарських комісій».

Окрім того, суд не враховує, наказ ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» № 59 «О» від 29 березня 2024 року «Про внесення змін до наказу № 40 «О» від 14 лютого 2024 року та складу постійно діючої військово-лікарської комісії. Про внесення змін до наказу № 56 «О» від 20 березня 2024 року про подання декларацій», оскільки він не містить конкретної інформації за якою нормою Закону України «Про запобігання корупції» члени ВЛК, в тому числі ОСОБА_1 є суб`єктами декларування, тобто суб`єктна яких поширюється дія акону України «Про запобігання корупції».

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280).

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням пояснень учасників процесу, та матеріалів справи, які були досліджені в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, ОСОБА_1 не суб`єктом на якого поширюється дія підпункту "г" п. 1) ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», відтак, і не є суб`єктом адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю з підстав, установлених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Означеного висновку суду матеріали справи не спростовують.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, події і складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення (ст. 283).

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу (ч. 2 ст. 284).

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 172-6, ст.ст. 247, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.М. Дяченко