ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 643/8863/24 Головуючий 1 інстанції: Олійник О.О.
Провадження №: 33/818/1575/24 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ст.173 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , з участю її захисника ОСОБА_3 , з участю потерпілої ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_6 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2024 року, допитавши свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 173 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом першої інстанції було з`ясовано, що особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення було встановлено, що 08.03.2024 року близько 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , в приміщенні гуртожитку громадянка ОСОБА_2 в ході конфлікту здійснила образливе чіпляння до громадянки ОСОБА_4 .

Ці обставини знайшли своє відображення у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 875861 від 19 березня 2024 року.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено наслідки порушення громадського порядку і спокою громадян, а тому він є неконкретним.

Суть адміністративного правопорушення повинна бути зазначена саме в протоколі про адміністративне правопорушення, а не в інших матеріалах справи.

Не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення такого обов`язкового реквізиту, як «суть адміністративного правопорушення», порушує вимоги ст. 256 КУпАП та унеможливлює розгляд такого протоколу по суті.

Ураховуючи вищевикладене, а саме не зазначення у протоколі обов`язкового реквізиту «суті адміністративного правопорушення», позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з`ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, відтак, і наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 07.10.2024 року по справі №643/8863/24, та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП та притягнути її у зв`язку з цим до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, ОСОБА_4 зазначає, що в матеріалах справи наявні показання свідків, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 08.02.2024 року в приміщенні гуртожитку по вул. Гв. Широнінців, 43 у м. Харкові дрібного хуліганства. На її думку, висновки суду першої інстанції, які помилково ґрунтуються й мотивуються лише описом невідповідностей у протоколі про адміністративне правопорушення, є передчасними та не узгоджуються із фактичними обставинами.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судове засідання суду апеляційної інстанції з`явилися особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , її захисник Голубцов В.А., потерпіла ОСОБА_4 та її представник Русанов Г.В., а також в режимі відеоконференції представник потерпілої ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 на стадії відкриття судового засідання заявив клопотання про заміну адвоката потерпілої у справі. Повідомив суд, що він здійснював представництво ОСОБА_4 на підставі доручення Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, однак відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», безоплатна правнича допомога припиняється у разі, якщо особа користується допомогою іншого захисника або залучила іншого представника у справі, і тому, оскільки ОСОБА_10 звернулася за допомогою до адвоката Русанова Г.В., який представляє її інтереси у даній справі, повідомив суд про необхідність замінити його на ОСОБА_5 для представництва інтересів потерпілої.

ОСОБА_4 підтвердила своє волевиявлення щодо заміни адвоката у справі у зв`язку з укладенням угоди з адвокатом Русановим Г.В. для представництва її інтересів у суді, зазначила, що не узгоджувала з ОСОБА_6 подання апеляційної скарги в її інтересах від його імені та просила суд не розглядати його апеляційну скаргу.

У зв`язку з цим, судом апеляційної інстанції задоволено клопотання адвоката Голована Я.І. про заміну адвоката та залишено його апеляційну скаргу без розгляду.

Особою, що притягується до адміністративної відповідальності, заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Потерпілою заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_9 .

З метою повного та всебічного з`ясування обставин по даній справі суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання обох сторін та допитав у судовому засіданні зазначених свідків.

ОСОБА_7 стверджувала, що є виконуючою обов`язки коменданта гуртожитку, в якому проживаються правопорушниця та потерпіла. Стверджує, що комендант розпорядилася не пропускати хлопця потерпілої в гуртожиток, а конфлікт виник у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 зробила зауваження потерпілій після того, як до неї приходив її хлопець на святкування свята 8 березня.

ОСОБА_8 , що мешкає у гуртожитку, стверджує що була свідком того, як ОСОБА_4 підвищувала голос на ОСОБА_2 однак не була свідком саме бійки.

ОСОБА_9 , яка працювала в той день на вахті, розповіла, що до ОСОБА_4 того дня приходив хлопець, і вона його пропустила з огляду на свято 8 березня всупереч застереженню коменданта. ОСОБА_2 натомість мала конфлікт не тільки з ОСОБА_4 , але й з ОСОБА_9 , звинувачуючи її в тому, що вона не дотримується заборони коменданта не пускати до гуртожитку хлопця ОСОБА_4 . ОСОБА_9 стверджує, що ОСОБА_4 з її хлопцем того дня вели себе пристойно і не порушували громадського порядку. Однак дану подію помітила ОСОБА_2 і провокувала ОСОБА_4 на конфлікт. ОСОБА_9 стверджує, що вона була єдиним безпосереднім свідком конфлікту двох дівчат.

Потерпіла стверджує, що ОСОБА_2 постійно провокує її на конфлікт, у судовому засіданні підтримувала доводи апеляційної скарги у повному обсязі та просила накласти на ОСОБА_2 одне з передбачених КУпАП адміністративних стягнень.

Сама ж ОСОБА_2 заперечувала проти цього, пояснюючи свої дії та висування претензій до ОСОБА_4 допомогою виконуючій обов`язки коменданта з підтримання порядку у гуртожитку, зазначила, що не хотіла штовхати потерпілу чи спричинити їй якихось ушкоджень, а лише хотіла «посунути» потерпілу, щоб не прищемити їй дверима долоню.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на наступне.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

За змістом ст.173 КУпАП, об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Для визначення поняття громадський порядок суд виходить із загальноприйнятого тлумачення цього поняття та встановленої судової практики про те, що громадський порядок - це стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза-юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей, у демонстративній неповазі до загальноприйнятих норм моралі та пристойності.

За змістом диспозиції ст. 173 КУпАП обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії. Тобто, суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зневажливому ставленні до загальноприйнятих норм моралі та пристойності.

При цьому імперативною складовою наявності в діях особи адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є те, що дії особи повинні порушувати громадський порядок і спокій громадян.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 08.03.2024 року близько 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , в приміщенні гуртожитку громадянка ОСОБА_2 в ході конфлікту здійснила образливе чіпляння до громадянки ОСОБА_4 .

Cвоїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги ст. 173 КУпАП.

Внаслідок зазначених дій складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №875861 від 19.03.2024 року.

Додатково, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 крім зазначеного протоколу також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 , що була безпосереднім свідком моменту виникнення конфлікту між правопорушницею та потерпілою 08.03.2024 року, а також матеріалами кримінального провадження, що було порушено у зв`язку з даною подією та закрите через відсутність складу кримінального правопорушення, що долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Натомість накладення адміністративного стягнення на правопорушницю є неможливим у зв`язку з закінченням тримісячного строку для накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП в діях ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 01 1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення потерпілої вапеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2024 року по справі щодо ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП, - скасувати.

Апеляційну скаргу потерпілої, - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника потерпілої, - залишити без розгляду.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Провадження по справі щодо ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП, - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило