Справа № 306/346/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Сталенного Ю. М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у режимі відео конференції справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/285/24, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Сталенного Ю. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.03.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, шляховий майстер «ТЕХНО-БУД-ЦЕНТР», визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 033975 та постанови судді від 18.03.2024 вбачається, що 30.11.2023 приблизно о 11 год 14 хв, на а/д Київ-Чоп М-06 728км+270м ОСОБА_1 , будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан та утримання автодороги М-06 у межі смуги відведення, не вжив своєчасних заходів щодо забезпечення безпечних умов експлуатації автодороги, внаслідок чого на транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», номерний знак НОМЕР_1 , впало дерево, що спричинило пошкодження (лобового скла, даху, права та ліва стійка, ліве переднє крило та ліве дзеркало заднього виду), чим порушив вимоги ДСТУ 3587 2002 року.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник-адвокат Сталенний Ю. Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова суду є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування фактичних обставин справи. Суд порушив право ОСОБА_1 на захист, оскільки розглянув справу без участі останнього та його захисника, залишивши поза увагою клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Суд дійшов помилкового висновку

-2-

про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, оскільки до службових обов`язків ОСОБА_1 не входить обов`язок щодо прийняття рішень по ремонту та утриманню автомобільних доріг, а відповідно до Закону України «Про автомобільні дороги» такий обов`язок покладено на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування, яким у даному випадку є Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області. При складанні акту обстеження ділянки вулично-дорожньої мережі від 30.11.2023, працівники поліції не вказали ПІБ представника підрозділу з експлуатації доріг відповідної юридичної особи, а у п. 1 даного акту вказали про те, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на Службу автомобільних доріг в Закарпатській області (нове найменування юридичної особи Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області). Проте, відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки не в автоматичному режимі, даний розділ акту повинен бути обов`язково вірно заповнений. Це стосується і п. 2 акту, який також не заповнений інформацією працівниками поліції, а саме не конкретизовано який саме пункт ДСТУ 3587-97 порушено. Пункти 3, 4, 5 акту також не заповнені інформацією працівниками поліції. Крім того, працівники поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, вказали порушенням вимог неіснуючого ДСТУ, а саме ДСТУ 3587 2002 року. Встановити факт порушення ОСОБА_1 вимог ДСТУ 3587-97 неможливо, оскільки акт обстеження вулично-шляхової мережі містить посилання на вимоги ДСТУ 3587-97, яке втратило чинність 01.12.2022. Отже, невірно оформлений акт, з наявними порушеннями патрульної поліції вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки не в автоматичному режимі обстеження ділянки вулично-дорожньої мережі від 30.11.2023 щодо дорожньої-транспортної пригоди, яка сталася 30.11.2023 - спростовує факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та засвідчує про відсутність прямої вини ОСОБА_1 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. У протоколі безпідставно вказано, що ОСОБА_1 порушив п. 1.5 Правил дорожнього руху України, оскільки ОСОБА_1 не був учасником дорожнього руху та не здійснював жодних перешкод учасникам дорожнього руху в дорожньо-транспортній пригоді, що свідчить про те, що працівники поліції безпідставно та без належних доказів склали на останнього протокол. Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області (балансоутримувачем даної автомобільної дороги) та ТОВ «ПБС» протягом червня-грудня 2023 року не видавались лісорубні квитки на вирубку дерев на зазначеній у матеріалах справи ділянці автомобільної дороги, а також від даного замовника послуг не надходили плани-завдання щодо вирубки зелених насаджень на ділянці автомобільної дороги, передбачені п. 1.3 договору № ТБЦ-06/23 від 15.06.2023, де саме і трапилась дорожньо-транспортна пригода, і при цьому, договір № ТБЦ-06/23 від 15.06.2023 не передбачає надання такого виду послуг, як вирубка зелених насаджень у смугах відводу автомобільної дороги, на ділянці якої трапилася дорожньо-транспортна пригода і як наслідок майстра шляхового ТОВ «ТЕХНО-БУД-ЦЕНТР», ОСОБА_1 безпідставно та незаконно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відповідно до відповіді Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області № 300/02-22 від 11.03.2024, дерево, яке спричинило пошкодження автомобіля знаходилося поза межами смуги відводу автомобільної дороги та немає жодного відношення до дорожнього господарства, а отже спростовує той факт, що дорожньо-транспортна пригода була спричинена винними діями майстра шляхового ОСОБА_1 . В акті обстеження вулично-шляхової мережі від 30.11.2023 та в протоколі про

-3-

адміністративне правопорушення від 06.02.2024, працівниками поліції не вказано, який саме пункт ДСТУ ОСОБА_1 було порушено. В матеріалах справи відсутні докази того, що власник (балансоутримувач) даної ділянки автомобільної дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода, у встановленому законом порядку визначив ОСОБА_1 уповноваженою особою за своєчасне і якісне виконання експлуатаційних робіт відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; здійсненням постійного контролю за експлуатаційним станом усіх елементів дорожніх об`єктів та негайного усунення виявлених пошкоджень чи інших перешкод у дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух, а відтак і відшкодувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригоди сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber», ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, даних про поважність причин неявки не надав, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому, враховується думку захисника-адвоката Сталенного Ю. М. про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника-адвоката Сталенного Ю. М., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не дотримані.

За змістом оскаржуваної постанови, у підтвердження вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт інспектора, схему дорожньо-транспортної пригоди з фото таблицями, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 30.11.2023,

-4-

письмові пояснення потерпілого ОСОБА_3 та очевидця ОСОБА_4 від 30.11.2023, диск відео фіксації. Однак, посилаючись на вказані докази, суд першої інстанції належним чином не проаналізував їх, не зазначив, які саме відомості вони місять та які саме обставини підтверджують. Між тим, судом першої інстанції не з`ясовувалось чи були у працівників поліції підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Частиною 4 статті 140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, за цією статтею Кодексу, може бути притягнена до відповідальності лише службова або посадова особа, до кола повноважень якої входить дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд та вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або відновлення безпечних умов для руху.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів в справі про адміністративне правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи щодо ОСОБА_1 , апеляційний суд констатує, що із доданих до протоколу матеріалів не можна встановити обсяг службових повноважень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, належне виконання (невиконання) нею службових обов`язків та визначити чи є ця особа суб`єктом відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, захисником Сталенним Ю. М. надано копію посадової інструкції майстра шляхового відділу експлуатаційного утримання доріг ТОВ «ТЕХНО-БУД-ЦЕНТР», відповідно до якої відсутні відомості про покладення на ОСОБА_1 обов`язків щодо своєчасного і якісного виконання експлуатаційних робіт відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; здійснення постійного контролю за експлуатаційним станом усіх елементів дорожніх об`єктів та негайного усунення виявлених пошкоджень чи інших перешкод у дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; відшкодування в установленому законодавством порядку збитків власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригоди сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

-5-

Заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не встановлено, що до службових обов`язків ОСОБА_1 не входить обов`язок щодо прийняття рішень по ремонту та утриманню автомобільних доріг, а відповідно до Закону України «Про автомобільні дороги» такий обов`язок покладено на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування, яким у даному випадку є Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області.

Крім того, відповідно до відповіді Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області № 300/02-22 від 11.03.2024, ширина смуги відводу автомобільної дороги М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через міста Львів, Мукачево і Ужгород) на км 728+200 - 728+300 становить 30 м по 15 м від осі в обидві сторони від автомобільної дороги (праворуч і ліворуч).

Вказане на переконання апеляційного суду з урахуванням відомостей, зазначених у схемі місця дорожньо-транспортної пригоди щодо місця розташування стовбура, свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги про те, що дерево, яке спричинило пошкодження автомобіля знаходилося поза межами смуги відводу автомобільної дороги та немає жодного відношення до дорожнього господарства, а отже спростовує той факт, що дорожньо-транспортна пригода була спричинена винними діями майстра шляхового ОСОБА_1 .

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що при складанні акту обстеження ділянки вулично-дорожньої мережі від 30.11.2023, працівники поліції не вказали ПІБ представника підрозділу з експлуатації доріг відповідної юридичної особи, а у п. 1 даного акту вказано про те, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на Службу автомобільних доріг в Закарпатській області (нове найменування юридичної особи Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області).

Пункт 2 Акту також не заповнений працівниками поліції належним чином, а саме не вказано якому саме пункту вимогам ДСТУ 3587-97 не відповідає експлуатаційний стан обстеженої ділянки.

Пункти 3, 4, 5 Акту також не заповнені інформацією працівниками поліції.

Працівники поліції, складаючи щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, вказали на порушенням вимог ДСТУ 3587 2002, при цьому акт обстеження вулично-шляхової мережі містить посилання на вимоги ДСТУ 3587-97, яке втратило чинність 01.12.2022.

При цьому, ні в акті обстеження вулично-шляхової мережі від 30.11.2023, ні у протоколі про адміністративне правопорушення від 06.02.2024, працівниками поліції не вказано, який саме пункт ДСТУ було порушено ОСОБА_1

Частина 4 статті 140 КУпАП є бланкетною нормою та має відсилочний характер, зокрема на норми ДСТУ 3587-2002, однак у протоколі не зазначено, яку норму вказаного Стандарту ОСОБА_1 було порушено, що свідчить про те, що складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, оскільки такий не відповідає вимогам ст. 256 цього Кодексу, оскільки у ньому не наведено таких відомостей, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 будь-яких норм і стандартів, що давали б підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Крім того, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі вказано, що він порушив п. 1.5 Правил дорожнього руху України, однак працівники поліції не врахували той факт, що ОСОБА_1 не був учасником дорожнього руху та не здійснював жодних перешкод учасникам дорожнього руху, які призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди.

Тому, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що працівники поліції безпідставно та без належних доказів склали на ОСОБА_1 протокол.

-6-

Також апеляційний суд слушними визнає і доводи апеляційної скарги про те, що невірно оформлений акт обстеження ділянки вулично-дорожньої мережі від 30.11.2023 щодо дорожньої-транспортної пригоди, яка сталася 30.11.2023, спростовує факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та свідчить про відсутність прямої вини останнього у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи, несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

За змістом статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України, що є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства, реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що в Закарпатській області органом державного управління автомобільними дорогами загального користування є Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області.

Згідно ст. 9 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області (балансоутримувачем автомобільної дороги, де мала місце ДТП) та ТОВ «ПБС» протягом червня-грудня 2023 року не видавались лісорубні квитки на вирубку дерев на зазначеній у матеріалах справи ділянці автомобільної дороги, а також від даного замовника послуг не надходили плани-завдання щодо вирубки зелених насаджень, передбачені п. 1.5 договору № ТБЦ-06/23 від 15.06.2023, на ділянці автомобільної дороги, де саме і трапилась дорожньо-транспортна пригода.

Разом з тим, договір № ТБЦ-06/23 від 15.06.2023 не передбачає надання такого виду послуг, як вирубка зелених насаджень у смугах відводу автомобільної дороги, на ділянці якої трапилася дорожньо-транспортна пригода.

Також у матеріалах справи відсутні докази того, що власник (балансоутримувач) ділянки автомобільної дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода, у встановленому законом порядку визначив саме ОСОБА_1 уповноваженою особою щодо своєчасного і якісного виконання експлуатаційних робіт відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; здійснення постійного контролю за експлуатаційним станом усіх елементів дорожніх об`єктів та негайного усунення виявлених пошкоджень чи інших перешкод у дорожньому русі, а за неможливості це

-7-

зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; відшкодування в установленому законодавством порядку збитків власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригоди сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до положень ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

З урахуванням наведеного, в ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, що в свою чергу виключає його відповідальність за вчинення цього адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що майстра шляхового ТОВ «ТЕХНО-БУД-ЦЕНТР», ОСОБА_1 безпідставно та незаконно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, знаходять своє підтвердження та визнаються обгрунтованими.

Вище наведене, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції у порушення вимог передбачених ст. 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував усі обставини справи та не дав оцінку доказам у їх сукупності.

Згідно ст. 7 КУпАП застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом, незалежно від визнання особою своєї вини, що проігноровано у справі щодо ОСОБА_1 , як органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, так і судом першої інстанції.

Таким чином, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що при її розгляді, суд належно не з`ясував всі обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, не усунув суперечності в доданих до протоколу матеріалах, які потребували детального їх з`ясування, об`єктивної та належної оцінки. Недотримання цього принципу та формальний підхід, у тому числі розгляд справи без участі сторони захисту, призвів до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, про що адвокатом Сталенним Ю. М. обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд приходить до висновку, що обставини подій, викладені у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення спростовуються доводами наведеними стороною захисту в апеляційній скарзі, дають підстави для висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 140 КУпАП, а винуватість останнього у його вчиненні не знайшла свого підтвердження жодним належним доказом у справі.

Апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, достовірними доказами не спростовані, і матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у їх достовірності, тому керуючись принципом презумпції невинуватості, апеляційний суд при прийнятті судового рішення приймає до уваги вказані доводи сторони захисту.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, зокрема, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

-8-

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку проте, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту вчинення правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце у даній справі, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі апеляційний суд також зазначає, що: відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів, покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи; відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; саме на відповідних посадових осіб поліції покладено доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого адміністративного правопорушення з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.

При прийнятті рішення апеляційний суд також бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП щодо перегляду апеляційним судом справи в межах апеляційної скарги та не обмеження доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б беззаперечно доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

-9-

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Сталенного Ю. М., подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя