Справа № 157/570/24
Провадження №3/157/433/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року місто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк О.В., з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В., особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацевлаштований,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП України),

в с т а н о в и в :

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 627280 від 25 березня 2024 року зазначається, що ОСОБА_3 24 березня 2024 року біля 13 год 00 хв за місцем спільного проживання по АДРЕСА_1 ображав свою матір ОСОБА_2 нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, виганяв з будинку, чим вчинив психологічне насильство, тобто правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 вину у вчиненні домашнього насильства не визнав та пояснив, що домашнього насильства відносно своєї матері не вчиняв, остання зловживає алкогольними напоями та викликала працівників поліції через те, що він не віддав їй Державного акта на землю. Цей акт він не хотів їй жавати, оскільки вона вже загубила свій паспорт, і вважає, що він його заховав. Свою матір ОСОБА_2 він з будинку не виганяв.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засідання 23 травня 2024 року пояснила, що коли вона прийшла до свого сина щоб забрати належний їй Державний акт на землю, то останній почав виражатися в її сторону нецензурними словами, виганяти з будинку, між ними виникла сварка, адже син не віддавав їй Державний акт на право власності на землю.

Відповідності до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицією ст. 173-2 КпАП України вчинення домашнього насильства - це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Згідно з п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КпАП України передбачає, поряд з іншим, існування обов`язкової ознаки можливість настання фізичної та психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів на підтвердження обставин, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає поблизу будинку ОСОБА_3 , матір останнього - ОСОБА_2 має у будинку власну кімнату, однак фактично не проживає з сином, 24 березня 2024 року ОСОБА_2 , йшовши з центру села, зайшла до свого будинку, проте в хату не заходила, але син ОСОБА_3 її не виганяв, остання сама не хоче проживати з сином. ОСОБА_3 , наскільки їй відомо, ніколи не ображав свою матір, він працює, має сім`ю, а його матір зловживає алкогольними напоями і поводить себе неадекватно.

З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається лише те, що ОСОБА_2 , перебуваючи у відділі поліції, повідомила поліцейському про те, що прийшла за місцем проживання свого сина ОСОБА_1 з тією метою, щоб він віддав їй Державний акт на право власності на землю, але син не хотів віддавати, ображав її нецензурними словами.

З вищезазначеного відеозапису вбачається і те, що працівникам поліції, які приїхали за місцем проживання ОСОБА_1 , останній пояснив, що домашнього насильства щодо своєї матері не вчиняв, а між ним та матір`ю ОСОБА_2 виник спір із-за Державного акта на право власності на землю, який, як він вважає, мати може загубити, оскільки сильно зловживає алкогольними напоями.

Під час розгляду справи встановлено, що конфлікт між сторонами був обопільний, між сином та матір`ю виникла побутова суперечка щодо повернення останній Державного акта на право приватної власності на землю.

Як пояснила потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні, відносно неї син не вчиняв домашнє насильство, хоча й ображав нецензурними словами, а звернулася вона до поліції для того, щоб син повернув їй зазначений Державний акт.

Доказів про завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої внаслідок суперечки між нею та її сином щодо повернення їй документа матеріали справи не містять і таких під час розгляду справи не здобуто.

У письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_2 від 25 березня 2024 року жодних відомостей про завдання їй вказаної шкоди не зазначено.

Також про завдання потерпілій зазначеної шкоди не вказано і в протоколі про адміністративне правопорушення, що складений відносно ОСОБА_1

Використання заборонених способів взаємодії між людьми, зокрема невдале спілкування, конфлікт, словесні образи, не завжди чинять руйнівну дію на особистість і психіку людини.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України належить закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Дата складення повного тексту постанови 06 червня 2024 року.

Суддя: О.В. Антонюк