Провадження № 33/4808/890/24
Категорія ч.1 ст.89 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В.
Суддя-доповідач Кукурудз
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І., з участю представника потерпілої ОСОБА_1 , адвоката Камінського І.П., захисника Бойчук Н.В. в інтересах ОСОБА_2 розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на постанову Івано-Франківського міського суду від 26.08.2024 року,-

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.89 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави 605,60 грн.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 28.06.2024 року близько 10 год. ОСОБА_2 перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 кинув кота, що належить його дружині ОСОБА_1 , внаслідок чого кіт отримав травми голови та щелепи, чим порушив ст..22 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.89 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Бойчук Н.В. вважає постанову Івано-Франківського міського суду незаконною, оскільки судом не враховано доводів, викладених у клопотанні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, не наведено належних підстав, з яких їх відхилено. Окрім того, судом першої інстанції не встановлено факту вчинення ОСОБА_2 протиправної дії чи бездіяльності, що підпадає під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення, чим порушено його права та інтереси.

Стверджує, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення передбачений ч.1 ст.89 КУпАП.

Стверджує, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 не може ґрунтуватися виключно на поясненнях потерпілої ОСОБА_1 , а інших доказів, які б доповнювали їх чи узгоджувались з ними, не зібрано працівниками поліції.

Просить постанову Івано-Франківського міського суду від 26.08.2024 року скасувати, прийняти нову постанову якою провадження відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Статтею 1 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що жорстоке поводження з тваринами - знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило їх мучення, завдало їм фізичного болю, страждань, у тому числі спричинило тілесні ушкодження, каліцтво чи загибель, нацьковування тварин одна на одну та на інших тварин, вчинене з хуліганських чи корисливих мотивів, залишення тварин напризволяще, а також інші порушення правил утримання, поводження та транспортування тварин.

Відповідно до ч.4 вказаного Закону, поводження з тваринами ґрунтується на таких принципах: жорстоке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності, спричиняє моральну шкоду людині; забезпечення умов життя тварин, які відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям; право власності та інші речові права на тварин у разі жорстокого поводження з ними можуть бути припинені відповідно до цього Закону; заборона жорстоких методів умертвіння тварин; відповідальність за жорстоке поводження з тваринами; утримання і поводження з домашніми тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самій тварині.

Статтею 18 даного Закону передбачено загальні правила поводження з тваринами, що виключають жорстокість. Згідно вказаної норми, при поводженні з тваринами не допускається, зокрема, нанесення побоїв, травм та забороняються інші дії, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження.

За змістом ч.2 ст.22 Закону забороняється, зокрема, бити, вбивати, завдавати домашнім тваринам болю, страждання або пригнічення.

Вимогами ст.35 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» закріплено, що за порушення вимог цього Закону винні особи несуть кримінальну, адміністративну та цивільно-правову відповідальність згідно із законом.

Так, частиною 1 статті 89 КУпАП передбачена відповідальність за жорстоке поводження з тваринами - знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило їх мучення, завдало їм фізичного болю, страждань, але не призвело до тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі, залишення тварин напризволяще, а також інші порушення правил утримання та поводження з тваринами.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.89 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію захисту про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.98 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 207582 від 12.07.2024 згідно якого, ОСОБА_2 жорстоко повівся з твариною-котом ОСОБА_1 в кота було встановлено травму голови та нижньої щелепи, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.89 КУпАП;

- пояснень потерпілої ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4

- Довідкою Івано-Франківського відділу Івано-Франківської обласної державної лікарні ветеринарної медецини, відповідно до якої 28.06.2024 року при клінічному огляді кота потерпілої ОСОБА_1 в нього було виявлено травму голови та нижньої щелепи.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.89 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 посилається нате, що судом першої інстанції проігноровано клопотання щодо закриття провадження у справі.

Вважаю зазначені доводи неприйнятними, оскільки наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 , відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Неспроможними є доводи захисника ОСОБА_3 , що висновок суду щодо вини ОСОБА_2 базується виключно на показах потерпілої ОСОБА_1 свідка ОСОБА_5 , позаяк розглядаючи дану справу, місцевим судом було досліджено всебічно, повно та об`єктивно наявні у ній докази в їх сукупності, про що зазначено в оскаржуваному рішенні.

Доводи апеллянта про те, що ОСОБА_2 не вчиняв даного адміністративного правопорушення спростовуються сукупністю вказаних вище доказів, які підтверджується жорстоке поводження останнього з тваринами, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.89КУпАП та які направлені ним для уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в її апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.89 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у виді штрафу, відповідає санкції ч.1 ст.89 КУпАП, вимогам ст.33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за дане адміністративне правопорушення, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню та особі правопорушника.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Івано-Франківського міського суду від 26 серпня 2024 року щодо ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, -відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Бойчук Н.В. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 26.08.2024 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.89 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Б.І. Кукурудз