ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/1047/23 Номер провадження 33/814/626/24Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є. А. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Шаталової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою захисника Шаталової Олени Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 08 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Оржицького районного суду Полтавської області від 08 березня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605, 60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 17 жовтня 2023 року о 18:24 год. по вул. Комплексна, 23 в с. Сазонівка Лубенського району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушена мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Шаталова О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях притягнутого складу адміністративного правопорушення.

Вказує на відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який перебував в нерухомому стані під час приїзду поліцейських, тобто ОСОБА_1 не виконував функції водія, що виключає склад правопорушення, відповідальність за яке встановлено ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також звертає увагу, що свідки, які були допитані в судовому засіданні, не підтвердили факт керування ОСОБА_1 автомобілем за адресою вказаною в протоколі, окрім того, останні були вписані в протокол лише після направлення судом матеріалів справи на дооформлення. Від підтвердження фактів, викладених в письмових поясненнях, свідки відмовилися в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в повній мірі не дотримався.

Визнаючи останнього виним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд послався як на належні та допустимі докази винуватості особи - протокол про адміністративне правопорушення від 17 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення свідків, постанову, направлення водія до медичного закладу, відеозаписом з бодікамери працівника поліції.

Разом з цим, наведені докази не можна розцінювати як беззаперечні та достатні для висновку про винуватість притягнутої особи, оскільки вони в своїй сукупності не в повній мірі відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом», та не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи запису з відеореєстратора службового автомобіля, патрульне авто протягом більше ніж 1 хвилини слідує за автомобілем, номерний знак, колір чи марку якого не вдається встановити з відеозапису. При цьому проблискові вогні та інші спеціальні засоби для зупинки такого автомобіля працівниками поліції не застосовуються.

На 01:15 хв. відеозапису габаритні вогні авто, що рухається попереду поліцейської машини продовжують рух по дорозі, яка повертає вправо, натомість поліцейське авто звертає вліво та рухаючись по ґрунтовій дорозі, вмикає проблискові вогні та під`їжджає до припаркованого на узбіччі, біля житлового будинку, легкового автомобіля з д.н.з. НОМЕР_1 , з-за керма якого виходить чоловік, а з переднього пасажирського сидіння жінка.

Після чого працівники поліції виходять з авто та зупиняють чоловіка, вказуючи, що він був ними зупинений, на що останній категорично заперечував як факт зупинки, так і керування авто, про що зазначив в особистих письмових поясненнях.

Зважаючи на категоричне заперечення факту керування ним автомобілем, ОСОБА_1 в подальшому відмовився також і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на що працівниками поліції було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в пункті 27 роз`яснено, що керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

З наведеного слідує, що само по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу, а отже знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом.

За змістом диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність для водія транспортного засобу настає за доведеністю одночасно двох обставин - керування транспортним засобом та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В даному випадку матеріали справи не містять належних доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом , оскільки записи відео реєстратора свідчать про те, що працівники поліції під`їхали до стоячого на узбіччі автомобіля, на якому в темну пору доби не світились вогні та не здійснювався будь-який рух.

При цьому звертає на себе увагу той факт, що вказаний автомобіль був припаркований між житловими будинками по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим працівниками поліції в протоколі як місце скоєння правопорушення вказано - керування автомобілем поблизу будинку АДРЕСА_2 , тоді як сам ОСОБА_1 проживає в будинку №20.

Між тим, судом першої інстанції не було взято до уваги та відповідно не надано правової оцінки зазначеним записам з відеореєстратора службового автомобіля, натомість в якості доказу прийнято до уваги записи з службової бодікамери, які зафіксували лише подальший перебіг подій та не містять жодний даних про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Враховуючи, що приєднаний до справи запис з відеореєстратора поліцейського авто, не містить перебігу подій, пов`язаних ані з фактом керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ні фактом його зупинки працівниками поліції, висновок суду про наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є помилковим.

Беручи до уваги відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто здійснення виконання ним функцій водія у спосіб вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух, а також перебування автомобіля в русі, що є обов`язковою складовою правопорушення за ст. 130 КУпАП - підстави для притягнення останнього до відповідальності відсутні.

За вказаних обставин, стверджувати, що зібрані по справі докази винуватості ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідають критерію «поза всяким сумнівом» - підстав не має.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу та події адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як однієї з складових відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та в розумінні п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є правовою підставою для закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення.

За вказаних обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Шаталової Олени Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 08 березня 2024 року скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна