Справа № 136/1298/24
Провадження № 33/801/875/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шпортун С. В.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 23 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД №053136, 29.06.2024 о 22 год. 04 хв. на автодорозі с. Нарцизівка - м. Липовець, Вінницького р-ну, Вінницької обл., гр. ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_1 , без права керування транспортними засобами, оскільки в нього відсутнє посвідчення водія категорії «В». Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1 "а" ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки повторно протягом року вчинив порушення, передбачені ч.2 ст. 126 КУпАП, за яке був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою поліцейського серії ЕНА №1510968 від 24.02.2024..

Постановою Липовецького районного суду від 23 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, та стягнуто з нього штраф в розмірі 40 800 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях . складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що у даному випадку мала місце бойова необхідність , оскільки йому терміново необхідно було прибути з місця проживання до місця служби у м. Калинівку.

Крім цього, ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, зазначивши, що участі в розгляді справи не брав, а про існування постанови дізнався лише 16 жовтня 2024 року.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, подали суду клопотання про витребування матеріалів про те, що ОСОБА_1 у день розгляду справи судом першої інстанції перебував на службі.

Враховуючи викладене ,диспозитивність явки порушника до суду та стислі 21 -денні строки розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим перевірити законність притягнення до відповідальності ОСОБА_1 у його відсутність.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД №053136, 29.06.2024 о 22 год. 04 хв. на автодорозі с. Нарцизівка - м. Липовець, Вінницького р-ну, Вінницької обл., гр. ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_1 , без права керування транспортними засобами, оскільки в нього відсутнє посвідчення водія категорії «В». Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1 "а" ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки повторно протягом року вчинив порушення, передбачені ч.2 ст. 126 КУпАП, за яке був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою поліцейського серії ЕНА №1510968 від 24.02.2024..

Відповідно до пунктів 2.1(а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 4), постановою поліцейського серії ЕНА №1510968 від 24.02.2024, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП; р

Відомостей про те, що постанова поліцейського серії ЕНА №1510968 від 24.02.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. скасована, у матеріалах справи немає.

Отже, судом першої інстанції дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

Апеляційний суд звертає увагу, що ,подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 не оскаржує висновки суду першої інстанції по суті адміністративного правопорушення щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто, не заперечує факту керування транспортним засобом без прав на керування ним повторно протягом року та зупинки його працівниками поліції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а його дії щодо керування транспортним засобом без водійського посвідчення були зумовлені військовою необхідність, є безпідставними, оскільки не підтверджені жодними достовірними доказами,а тому суд розцінює їх як намір ухилитись від відповідальності за правопорушення.

Посилання заявника на те, що він у період з 03 січня 2024 року по 07 лютого 2024 року навчався у Липовецькому РСТК на курсах підготовки водіїв ,як підстава для закриття справи з мотивів відсутності у діях події і складу правопорушення , не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, відповідну підготовку в акредитованому закладі або самостійно опанувати зміст теоретичного модуля типової навчальної програми з урахуванням категорій транспортних засобів та пройти відповідну підготовку з практичного керування в акредитованому закладі або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, навчання ОСОБА_1 на курсах теоретичної підготовки водіїв, без складання іспитів та отримання посвідчення водія , не дає йому права керування транспортним засобом, що в свою чергу не спростовує обставин вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Зазначення судом про участь ОСОБА_1 в засіданні суду першої інстанції ,що на його твердження не відповідає дійсності не зазначено ним як підстава для скасування оскаржуваного рішення та, за наявних у справі доказів , правильні висновки суду про наявність в його діях події і складу вказаного правопорушення, не спростовують.

Підсумовуючи вказане, апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують та не є підставою для скасування постанови суду про притягнення ОСОБА_1 до адмінввідповідальності за ч .5 ст.126 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 23 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 23 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук