ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1332/24 Справа № 203/602/24 Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ладанівської Н.І., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

адвоката Ладанівської Н.І. (в режимі відеоконференції)

представника митниці Заярської Л.П.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товару безпосереднього предмету порушення митних правил, у сумі 26 543 (двадцять шість тисяч п`ятсот сорок три) гривні 86 копійок, з конфіскацією цього товару, а саме транспортного засобу: марки «FORD» моделі «TRANSIT», номерний знак IT НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що під час здійснення перевірки законності ввезення на митну територію України транспортних засобів у якості гуманітарної допомоги зі звільненням від сплати обов`язкових митних платежів, зокрема, автомобіля марки «FORD» моделі «TRANSIT», номерний знак IT НОМЕР_1 , з VIN НОМЕР_2 (далі автомобіль «FORD TRANSIT») встановлено, що зазначений автомобіль ввезений на митну територію України 01.12.2022 громадянином України ОСОБА_1 через пункт пропуску «Шегині Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці як гуманітарна допомога.

Згідно листа Львівської митниці від 12.09.2023 № 7.4-5/20-01/7/23456 як підстава для ввезення на митну територію України автомобіля «FORD TRANSIT», ОСОБА_1 надано наступні документи: декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 01.12.2022, де в розділі 6 «Отримувач» вказано військову частину НОМЕР_3 управління НОМЕР_4 окремої бригади Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

За результатами проведених перевірочних заходів на адресу Дніпровської митниці надійшов лист військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України від 12.09.2023 року № 9/12-1208, згідно якого митницю було повідомлено, що автомобілі, в тому числі «FORD TRANSIT» з VIN № НОМЕР_2 на балансі у військовій частині НОМЕР_3 не перебувають, підтверджувальні документи щодо замовлення, отримання та використання для службової діяльності у якості гуманітарної допомоги відсутні.

Згідно службової записки управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Дніпровської митниці від 27.10.2023 № 7.5-15-02/1355 вартість подібного транспортного засобу марки «FORD TRANSIT» 2004 року виготовлення станом на 01.12.2022 становить 1 400,00 Євро (що за курсом НБУ становить 53 087,72 грн.).

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю транспортний засіб марки марки «FORD» моделі «TRANSIT», номерний знак IT НОМЕР_1 , з VIN НОМЕР_2 шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товарів документів, а саме: декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 01.12.2022, що містять неправдиві відомості щодо одержувача.

В апеляційній скарзі адвокат Ладанівської Н.І., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що всі обставини справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 правомірно передбачав, що переміщаючи автомобіль, такий буде переданий на потребу ЗС України.

Зазначає, що наявне кримінальне провадження №0001046 від 04.05.2023 року в межах якого в ОСОБА_1 працівниками поліції м. Тернополя (слідчі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) допитано в якості свідка. При цьому, ОСОБА_1 надавалися для впізнання фото осіб, яких він вказав працівникам поліції.

Згідно відповіді ГУНП у Тернопільській області слідчими СУ ГУНП у Тернопільській області розслідується кримінальне провадження №0001046 від 04.05.2023 року за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України та ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Також звертаємо увагу, що ОСОБА_1 подано заяву в ГУНП у Львівській області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, матеріали щодо якого передано для перевірки до Відділу поліції №1 ЛРУП №2 ГУНІІ у Львівській області.

Вказує, що жодних коштів ОСОБА_1 не отримував, автомобілі не купував, пакет документів отримував перед кордоном.

Наголошує, що ОСОБА_1 лише перевозив автомобілі від кордону і передавав ОСОБА_7 . Оскільки йому пояснювали, що автомобілі везуть на позиції, а до даної військової частини його не пустять, тому потрібно передати військовому, який їх одразу відвозить. Що далі було з автомобілями він не знав, однак йому кожного разу обіцяли дати акти прийому-передачі авто. Повторюсь, на його неодноразові прохання та дзвінки лише обіцяли, а з часом перестали виходити на зв`язок.

Так, ОСОБА_1 міг попри свій вік і стан здоров`я доставити авто туди, якби йому не пояснювали, що автомобілі йдуть безпосередньо на позиції, тобто в зону проведення бойових дій, де дислокується військова частина, автомобілі потребувалися там, а плюс ці автомобілі потребували за словами цих осіб ремонту і укомплектування, тому як тільки оформлять документи і автомобіль поставлять на баланс військової частини, ОСОБА_1 направлять поштою акти прийому-передачі.

При заповненні декларації та вказанні відомостей про одержувача гуманітарної допомоги, ОСОБА_1 не знав і не мав на меті вказувати неправдиві відомості чи передати автомобілі протиправно не ти особам. Відтак відсутня обов`язковий елемент складу митного правопорушення - суб`єктивна сторона.

Разом з тим, судом жодним чином не дано оцінки даній відповіді в постанові. Хоча така мала вирішальне значення для встановлення відсутності в діях ОСОБА_1 обов`язкового елемента складу адміністративного правопорушення - суб`єктивної сторони у вигляді прямого умислу.

Судом помилково вказано, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України може бути вчинено умисно або необережно.

Крім того, зазначає, що судом не було розглянуто клопотання про об`єднання адміністративних справ.

Представник Дніпровської митниці Заярська Л.П. подала до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу захисника, в яких наводяться аргументи на спростування доводів сторони захисту, вважає постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2024 законною та такою, що не підлягає скасуванню.

В суді апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги свого представника, наполягав на їх задоволенні. Додатково пояснив суду, що не вважає себе винним, лише перевозив автомобіль на потреби ЗСУ, представники ВЧ не надали йому актів прийому-передачі авто, після чого він вимушений був звернутись до правоохоронних органів.

Адвокат Ладанівська Н.І. підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на їх задоволенні.

Представник Дніпровської митниці Заярська Л.П. заперечувала проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вважала оскаржувану постанову законною та обґрунтованою.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України).

Крім того, згідно зі ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Згідно із вимогами ст. 487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином виконав вказані вимоги закону, його висновки є обґрунтованими і з правильним застосуванням норм матеріального закону, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК, вказаних вимог закону дотримався.

Факт переміщення ОСОБА_1 транспортного засобу марки «FORD» моделі «TRANSIT», номерний знак IT НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , в апеляційній скарзі не заперечується.

Висновок місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності:

- протокол про порушення митних правил №00130/11000/23, від 08.12.2023 року;- - - копія декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою рукописно заповненою ОСОБА_1 на автомобіль FORD TRANSIT VIN № НОМЕР_2 , р/н: IT НОМЕР_1 , із зазначенням отримувача в/ч НОМЕР_3 , фактичне місце призначення розвантаження вантажу м.Дніпро;

- витяг з АСМО «Інспектор» щодо пропуску через митний кордон;

- копія відповіді з військової частини від 12.09.2023 № 9/12-1208 відповідно до якої, серед іншого, транспортний засіб: FORD TRANSIT VIN № НОМЕР_2 , р/н: IT НОМЕР_1 , на балансі у військовій частині НОМЕР_6 не перебуває, підтверджуючі документи щодо замовлення, отримання та використання для службової діяльності у якості гуманітарної допомоги даного транспортного засобу відсутні;

- копія розрахунків митних платежів;

- копія листа ГУНП в Тернопільській області від 19.01.2024№ 970/6/7.5-08-01-15 відповідно до якого слідчими СВ ГУНП в Тернопільській області розслідується кримінальне провадження №0001046 від 04.05.2023 за підозрою ОСОБА_4 . ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України;

- витяг з Журналу пункту пропуску АСМО «Інспектор».

Суд в оскаржуваній постанові проаналізував всі докази і дав кожному з них відповідну оцінку, вказавши які обставини ними підтверджуються чи спростовуються, та прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 459 МК, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами посадові особи цих підприємств.

Статтею 257 МК визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно статті 266 МК декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податком кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Доводи апелянта про те, що документи до митних органів були надані Телятнику іншими особами, апеляційний суд сприймає критично. Так, з наданих матеріалів справ вбачається, що ОСОБА_1 заповнюючи декларацію зазначив, що зобов`язується доставити авто до в/ч НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 .

Також сторона захисту посилається на те, що ОСОБА_1 здійснював всі дії безоплатно на добровільних волонтерських засадах. При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 1 закону України «Про волонтерську діяльність» волонтерська діяльність ґрунтується на принципах законності, гуманності, рівності, добровільності, безоплатності, неприбутковості. В матеріалах справи міститься інформація (за даними журналу пункту пропуску) про те, що ОСОБА_1 здійснив переміщення через державний кордон 32 транспортних засоби, 10 з яких оформив як гуманітарну допомогу, отже до твердження, що ОСОБА_1 не розуміється на оформленні митних документів суд ставиться критично.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 переправив автомобіль через митний кордон України в якості гуманітарної допомоги та повинен був доставити транспортний засіб до в/ч НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 , як зазначив у декларації, однак, після ввезення автомобіля передав його фактично незнайомим особам, без отримання будь-якого документу від зазначених осіб, як представників військової частини, що на думку суду вказує на наявність умислу на скоєння правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 , що він був перевізником (водієм), тому не є суб`єктом правопорушення, спростовуються матеріалами справи, зокрема декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 01.12.2022, де в розділі 6 «Отримувач» вказано «Військову частину НОМЕР_3 управління НОМЕР_4 окремої бригади Міністерства оборони України» (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), в розділі 9 «Вид допомоги» - транспортний засіб: марка «FORD» модель «TRANSIT», номерний знак IT НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

В графі 1 Прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, що здійснює декларування ОСОБА_1 вказав себе, як декларанта і безпосередньо заповнив декларацію, у зв`язку з чим і має нести відповідальність згідно з митним законодавством.

Стосовно відповіді ГУНП у Тернопільській області №Л-10/9/2-2024 від 03.04.2024 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 не був обізнаний злочинним умислом інших осіб, та перевозив транспортні засоби через митний кордон України, як був переконаний на потреби ЗСУ, апеляційний суд зазначає, що даний висновок не має відношення до вказаного адміністративного провадження, оскільки кримінальне провадження №0001046, на яке посилається сторона захисту, відкрито за ст. 222 КК України, тобто шахрайство з фінансовими ресурсами, що ніяким чином не пов`язано з адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 483 МК України. Ототожнення суб`єктивної сторони вчиненого правопорушення та кримінального злочину є нічим іншим як введення суду в оману та відведенням уваги від суті вчиненого адміністративного правопорушення.

Посилання адвоката, що як митним органом, так і судом наявність умислу у ОСОБА_1 на підроблення документів чи подачу неправдивих відомостей щодо товару, які б свідчили про умисне надання неправдивих відомостей митному органу, тобто приховуванням товару від митного контролю встановлено не було - не відповідає дійсності.

Наявні в матеріалах справи докази, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції, та в поясненнях наданих ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, останній стверджує, що він знав та розумів, а отже, усвідомлював, що не передаватиме автомобілі ввезені ним в якості гуманітарної допомоги, до зазначених ним же військових частин. А надані витяги з АСМО «Інспектор», щодо завезення ОСОБА_1 інших транспортних засобів у режимі імпорту, лише додатково підтверджує, що ОСОБА_1 було відомо про необхідність доставляти товари в місце призначення одержувачу зазначеному в митній декларації. Проте, у випадку ввезення товарів в режимі імпорту ОСОБА_1 доставляє товари в митницю призначення, а при ввезені товарів в якості гуманітарної допомоги він віддає товару невідомій йому особі та стверджує, що він не усвідомлює наслідки своїх дій.

Крім того, стороною захисту наголошується про необхідність прямого умислу, для наявності суб`єктивної сторони правопорушення передбаченого ст. 483 МК України, проте дане твердження не знаходить свого підтвердження у законодавчих актах, так як, відповідно до ст.ст. 10, 11 КУпАП, порушення митних правил, як різновид адміністративного правопорушення, може бути вчинено як умисно так і з необережності.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Отже, порушення митних правил, як різновид адміністративного правопорушення може бути вчинено як умисно так і з необережності, до того ж, поділу умислу на прямий та не прямий не передбачено нормами ні Кодексом України про адміністративні правопорушення, ні Митним кодексом України, а тому суб`єктивна сторона вчиненого правопорушення при умисній формі вини характеризується тим, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки та бажала їх настання або, при не прямому умислі, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Таким чином, ОСОБА_1 усвідомлював при заповненні митної декларації, що не доставить вказані транспортні засобу одержувачу, оскільки йому це було відомо, що він їх віддасть у м. Львів ОСОБА_4 , а отже, і передбачав наслідки, хоча і не бажав їх, але свідомо допускав їх настання, тому твердження про відсутність суб`єктивної сторони у вчиненому діянні ОСОБА_1 є безпідставним.

Посилання сторони захисту про невірне визначення вартості транспортного засобу, апеляційний суд вважає безпідставними.

Відповідно до ст.495 МКУ доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи,яка притягується до відповідальності; висновками експерта; іншими документами та інформацією, тому числі, що перебувають в електронному вигляді.

Фактично вартість транспортного засобу переміщеного через митний кордон України ОСОБА_1 було встановлено на основі цінової бази митних органів України наданої службовою запискою управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Дніпровської митниці, як підрозділу до повноважень якого, згідно Положення про управління, затвердженого наказом Дніпровської митниці від 27.06.2023 № 145, а саме, п.3.20 належить здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України.

У розумінні ст. 495 МКУ дана службова записка є належним та допустимим доказом, виходячи з виключних повноважень митних органів України, щодо визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до п 57 ст.4 МКУ товари - це будь-які речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі ( крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередач.

Як вбачається з наданих матеріалів справи, визначення вартості транспортного засобу здійснювалась на основі подібного транспортного засобу, оскільки безпосередній предмет правопорушення не був вилучений, його місцезнаходження не відомо, а також відсутні будь-які документи, що підтверджують його вартість, а отже, визначення вартості товару без безпосереднього предмету правопорушення фактично можливе лише на підставі подібних або аналогічних товарів.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК, та призначив стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства, а тому підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, на що вказує скаржник в своїй апеляції, немає.

Постанова суду першої інстанції є законною та такою, що винесена відповідно до вимог МК і КУпАП, а підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 529 Митного кодексу України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвокат Ладанівської Наталії Іванівни, яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 ,визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко