ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/4297/23 Головуючий в 1 інст. Ачкасов О.М.
Провадження №33/807/388/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Железняка В.К., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40800,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя місцевого суду встановив, що 28.07.2023 р. об 11 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом ТОYOTA RAV4, д/н НОМЕР_2 по вул. Миру, 92 в смт. Малокатеринівка, Запорізького району, Запорізької області, при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами, правопорушення вчинене повторно протягом року, а саме, ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП України, чим порушив п. 2.1а ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки про час та дату судового засідання він не був повідомлений належним чином, внаслідок чого справу розглянуто та ухвалено рішення без його особистої участі та участі його захисника.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів керування ним транспортним засобом у вказаний в протоколі час та місці. При цьому, на відеозаписі події, який міститься в матеріалах справи зафіксовано, що транспортний засіб ТОYOTA RAV4, д/н НОМЕР_2 не перебував в стані руху, а стояв на зупинці громадського транспорту. Він знаходився на місці водія, але не керував автомобілем.

Вказує, що за кермом знаходився його знайомий ОСОБА_2 , який допомагав відбуксирувати його автомобіль для ремонту, але двигун транспортного засобу заглух, і останній пішов за іншим транспортним засобом. У зв`язку з чим він пересів на місце водія та очікував ОСОБА_2 .

Окрім вимог щодо скасування даної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування доводів клопотання зазначив, що про час та дату судового засідання він не був повідомлений належним чином, внаслідок чого справу розглянуто без його особистої участі та участі його захисника. Про існування оскаржуваної рішення дізнався з постанови ВДВС Запорізького району Запорізької області від 19 лютого 2024 року про арешт коштів боржника.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови останній не отримував.

Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови.

У судовому засіданні адвокат Железняк В.К., який діє в інтересах ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що навесні 2023 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Щодо вищевказаних обставин пояснив, що був зупинений на блок-посту де працівники поліції йому повідомили, що він позбавлений права керування транспортними засобами та склали відносно нього постанову. З цього часу, його транспортним засобом завжди керував ОСОБА_2 . У день складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП до нього прийшов ОСОБА_2 та керування його транспортним засобом. Під час руху в автівці ввімкнувся «чек» та ОСОБА_2 пішов за машинним мастилом. У цей час під`їхав екіпаж поліції, які склали відносно нього протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Вказав, що відеозапис здійснений працівниками поліції, є не повним, оскільки не містить факту фіксації його повідомлення працівникам поліції, що за кермом знаходилась інша особа - ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції показав, що 28 липня 2023 року він разом із ОСОБА_1 поїхав по справах. ОСОБА_2 був за кермом транспортного засобу. Оскільки в автівці ввімкнувся «чек», він пішов додому взяти мастило. Коли повернувся, ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні в автомобілі та розповів, що приїжджали працівники поліції та склали відносно нього протокол. Додав, що з ОСОБА_1 вони приятелі, останній допомагає грошима, тому свідок часто возить його як водій.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшов до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та ін.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляд справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи вина дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Матеріали справи засвідчують, що зазначених вимог закону суддя суду першої інстанції дотримався, оскільки проаналізував усі докази у їх сукупності, та дав їм належну оцінку і встановив, що ОСОБА_1 під час події порушив інкриміновані йому вимоги ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 180268 від 28 липня 2023 р. підтверджується:

- довідкою щодо належності ТЗ та посвідчення водія (а.с 3);

- відомостями про справу № 331/124/23 та копією постанови від 6 березня 2023 року (а.с.4-7);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. (а.с.8);

- відеозаписом події (а.с. 9).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.1 а) ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суддя апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Особливості цього провадження дійсно засвідчують відсутність фіксації факту безпосередньо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак факт керування ним транспортним засобом підтверджується іншими доказами у справі, які суд не може проігнорувати.

Так відеозапис, наявний на технічному носії, наданий у достатньому об`ємі задля розуміння обставин, які є важливими у контексті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу.

Вищезазначеним відеозаписом події зафіксовано, як ОСОБА_1 виходить до працівників поліції з водійського сидіння транспортного засобу, який знаходиться на проїзній частині дороги. Працівник поліції повідомляє про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху: «паркування транспортного засобу на зупинці громадського транспорту» та «керування транспортерним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами». Жодних висловлювань з боку ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував транспортним засобом до працівників поліції не надходять. На неодноразову пропозицію працівника поліції від надання пояснень та отримання копії постанови ОСОБА_1 відмовився. ОСОБА_1 був попереджений працівником поліції про складання протоколу та адміністративну відповідальність за порушення зазначених правил дорожнього руху, але і після цього жодних заперечень з приводу того, що він не керував транспортним засобом, що водієм була інша особа, що транспортний засіб зупинений через несправний стан тощо не зазначає.

Наведена стороною захисту версія щодо керування транспортним засобом іншою особою з`явилася під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та, з огляду на її спростування дослідженими матеріалами, надає суду підстави для критичної оцінки як пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності, так і пояснень свідка ОСОБА_2 .

На переконання судді апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву, а позиція ОСОБА_1 спрямована на уникнення від адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.

На доводи апелянта щодо порушення судом його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки про час та дату судового засідання він не був повідомлений належним чином, внаслідок чого справу розглянуто, та ухвалено рішення без його особистої участі та участі його захисника, слід зазначити наступне.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Суд першої інстанції двічі призначав розгляд справи, проте, у зв`язку з не отриманням судових повісток ОСОБА_1 , які були скеровані за його домашньою адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення та його неявкою у судові засідання, відклав судове засідання, яке було призначено на 12 вересня 2024 року, а вже у випадку повторної неявки ОСОБА_1 до суду 24 жовтня 2023 року, розглянув справу за його відсутністю.

При цьому, відеозапис події, який міститься в матеріалах справи засвідчує обізнаність ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч 5 ст. 126 КУпАП, оскільки наведене було оголошено працівником поліції водію.

Сам по собі факт розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист, оскільки судом першої інстанції здійсненні всі необхідні процесуальні заходи для повідомлення ОСОБА_1 про час та дату судового засідання, проте ОСОБА_1 так і не отримав судову повістку та у судове засідання повторно не з`явися.

Одночасно судді апеляційного суду зауважує, що апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду, виклику його та адвоката до суду апеляційної інстанції, і останні скористалися таким правом.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Сукупністю вищевказаних доказів підтверджується те, що ОСОБА_1 згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 8 квітня 2023 року серія ЕАС № 6797044 вже притягався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП за керування водієм транспортним засобом позбавленим права керування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає доведеним те, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/4297/23