Провадження № 3/127/8466/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого і зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2. ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №152685 від 18.10.2024, 05.10.2024 о 01:45 за місцем проживання по 1-му АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що виражалось нецензурній лайці, погрози відносно дружини колишньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку визначеному законодавством, доказів поважності причин неявки, а також, клопотань щодо відкладення розгляду справи суду не надав.

За вказаних обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 будучи обізнаним про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був позбавлений можливості реалізувати усі свої права, визначені КУпАП у будь-який спосіб. Однак, жодних дій для обґрунтування власної позиції у справі ним здійснено не було.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, зокрема, проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, і повинен нести відповідальність, встановлену Законом.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

За частиною 2 статті 173-2 КУпАП особа несе відповідність за ті самі ж дії в разі їх вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, 05.10.2024 о 01:45 за місцем проживання по 1-му АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що виражалось нецензурній лайці, погрози відносно дружини колишньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначенні відомості узгоджуються із заявою ОСОБА_2 про вчинення правопорушення разом з її письмовими поясненнями щодо обставин події.

ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, про що вказано в протоколі серії ВАД №152685.

Крім того, судом встановлено, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.06.2024 в справі №127/18780/24, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке мало місце 03.06.2024, та застосовано до нього адміністративне стягнення за цією статтею у виді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 170,00 грн.

Отже, дії ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №152685 від 18.10.2024, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.10.2024, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 05.10.2024, оцінкою ризиків вчинення домашнього насильства від 05.10.2024.

При визначенні виду адміністративного стягнення, суд враховує обставини та характер скоєного правопорушення, які відображені в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, особу та ступінь вини ОСОБА_1 та приходить до переконання в тому, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ст. 283, 284, 287 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого і зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 680,00 грн (шістсот вісімдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого і зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.О. Жмудь