ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024 Справа №607/12980/24

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюк В.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм,

за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №885464 від 02 червня 2024 року, 02 червня 2024 року о 15 год. 35 хв. в м. Тернопіль, вул. Бродівська, 60 водій керуючи ТЗ пошкодив технічний засіб регулювання дорожнього руху (дорожній знак 2.1. «дати дорогу»; 4.2 «рух праворуч») шляхом наїзду на нього, чим порушив вимоги п. 8.12 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 139 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, тому на підставі ст.268 КУпАП, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності останнього.

Вказане узгоджується з висновком рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності докази, приходжу до наступних висновків:

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 139 КУпАП передбачає відповідальність за пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Поряд з цим, судом встановлено, що 02 червня 2024 року відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ААД №630162 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, згідно якого 02 червня 2024 року о 15 год. 35 хв. в м. Тернопіль, вул. Бродівська, 60, водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ DAF XF105.410 д.н.з. НОМЕР_1 , в складі з напівпричепом FRUEHAUF ТХ34CS д.н.з. НОМЕР_2 порушив ПДР України, що призвело до пошкодження ТЗ DAF XF105.410 д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не вибрав безпечної швидкості руху, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду в русі, не зменшивши швидкість, аж до повної зупинки ТЗ, внаслідок чого, здійснив наїзд на перешкоду (бетонний блок) та дорожній знак, внаслідок чого ТЗ отримало механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 б, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Статтею 124КУпАП встановлено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, при розгляді справи встановлено, що в діях ОСОБА_1 , які полягали у порушенні ним вимог пунктів 2.3 б, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження іншого майна, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст.124КУпАП полягає в порушенні вимог Правил дорожнього руху, що спричинило, серед іншого, пошкодження іншого майна. Суб`єктом цього правопорушення є учасник дорожнього руху.

За наведених обставин, шкода, яка полягає у пошкодженні дорожнього знаку «2.1 дати дорогу; 4.2 рух праворуч» охоплюється об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Натомість, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 139 КУпАП хоча і полягає в пошкодженні майна, однак таке пошкодження, не пов`язане з порушенням вимог Правил дорожнього руху.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії ОСОБА_1 , зокрема порушення ним п.2.3. б, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, в результаті чого було пошкоджено дорожній знак «2.1 дати дорогу; 4.2 рух праворуч», повністю охоплюються об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП і в його діях відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Інших даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, не пов`язаних з порушенням Правил дорожнього руху, що виразилися у пошкодженні автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, в матеріалах справи не міститься.

У відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №885464 від 02 червня 2024 року та додані до нього матеріали не містять відомостей, які би вказували на вчинення ОСОБА_1 , правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП та складу даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 247, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 139 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк