Єдиний унікальний номер №943/643/24
Провадження №3/943/382/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судового засідання Дутки С.І., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Качмара І.О. (у режимі ВКЗ), розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

19 березня 2024 року о 01 год. 40 хв. на вулиці Львівська, 6 у місті Буську Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 із ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагували на світло, почервоніння очей), а від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні заперечив. Суду повідомив, що приблизно два місяці тому назад йому вночі зателефонував друг ОСОБА_2 та попросив відвезти його з ТЦК додому, на що ОСОБА_1 погодився, оскільки він живе поруч ТЦК і не спав після 23 години через те, що його болів зуб. Тоді ОСОБА_1 випив знеболюючий препарат «німесил» та поїхав за ОСОБА_3 , якого відвіз додому з ТЦК, а коли вже повертався назад додому, його зупинили працівники поліції, які висловили претензії щодо керування ним транспортним засобом під час комендантської години, на що ОСОБА_1 відповів, що відвозив додому працівника ТЦК, а також зателефонував ОСОБА_2 і попросив його підійти до місця зупинки транспортного засобу та підтвердити вказаний факт, після чого до нього підійшов ОСОБА_3 разом зі своєю дружиною. Після того поліцейські посвітили ОСОБА_1 в очі, внаслідок чого висловили претензії про почервоніння очей і те, що зіниці не рухаються, а тоді запропонували проїхати в лікарню м. Буська, але ОСОБА_1 відмовився, оскільки він нічого не вживав. Після чого поліцейські склали йому відмову та повідомили, що в суді розберуться. Згодом, через два дні його знову зупинив інший екіпаж поліції, запідозривши ОСОБА_1 також у наркотичному сп`янінні, але після вищевказаної ситуації та консультації з адвокатом, він поїхав у лікарню на освідування, де результат був негативний. Крім того, ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю підтримав доводи захисника ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_1 адвокат Качмар І.О. в судовому засіданні (у режимі ВКЗ) заперечив винуватість свого підзахисного в скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та подав пиьмове пояснення у справі про адміністративне правопорушення від 09.05.2024, у якому просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначені в адміністративному протоколі обставини не відповідають дійсності, його вина не доведена та відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Зокрема, захисник покликався на те, що незважаючи на претензії поліцейського до ОСОБА_1 про вживання ним наркотичних засобів: «зіниці очей не реагують на світло» або «почервоніння очей», поліцейський реакцію очей у нього на світло не перевіряв, а лише формально зазначив їх як ознаки наркотичного сп`яніння, однак такі не відповідають вимогам Інструкції №1452/735 від 09.11.2015. При цьому, ОСОБА_1 повідомляв поліцейських про те, що їхав у комендантську годину, оскільки підвозив сусіда з ТЦК та СП додому, а наркотичних засобів він не вживає. Почервоніння очей ОСОБА_1 пояснював тим, що він не спав, оскільки здійснює волонтерську діяльність. Крім того, 21.03.2024 року ОСОБА_1 знову зупинили працівники поліції, які о 10 год. 00 хв. направили його на медичний огляд у КНП «Буська ЦРЛ», де згідно висновку лікаря ознак сп`яніння та залишків наркотичних речовин у ОСОБА_1 не виявлено, що свідчить про невживання наркотичних засобів його підзахисним, про що захисник долучив копію висновку лікаря КНП «Буська ЦРЛ» за №68 від 21.03.2024. Також наявне у матеріалах справи письмове направлення ОСОБА_1 від 19.03.2024 на огляд у медичний заклад спростовується відеозаписом події. За таких обставин, на думку захисника, залишився недоведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, враховуючи відсутність ознак, передбачених п. 4 розділу ІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 для такого огляду та порушення процедури його проведення. Крім того, захисник Качмар І.О. в судовому засіданні покликався на те, що поліцейські неналежно роз`яснили ОСОБА_1 наслідки непроходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння; відсутній акт огляду на стан сп`яніння; у діях його підзахисного відсутня пожвавленість поведінки, який поводив себе адекватно, а тому відсутні були ознаки для проходження ним такого огляду. Також поліцейський світив ОСОБА_1 в очі через бокове скло дверки автомобіля. Відтак, захисник вважає, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно статті 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №666943 від 19.03.2024, яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагували на світло, почервоніння очей) та подальшу його відмову від проходження такого огляду в медичному закладі під відеозапис на відеокамеру. Також вина ОСОБА_1 у зазначеному адміністративному правопорушенні доводиться письмовим направленням поліцейської ОСОБА_5 від 19.03.2024, яким підтверджується факт скерування ОСОБА_1 у КНП «Буська ЦРЛ» для виявлення у нього стану наркотичного сп`яніння, від чого він відмовився.

Також вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі також доводиться показаннями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , які допитані за його ж клопотанням у судовому засіданні.

Зокрема, допитана свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що приблизно два місяці тому назад близько 2 години ночі її чоловік ОСОБА_2 зателефонував своєму другу ОСОБА_1 та попросив його завезти чоловіка з ТЦК додому. Після того, як її чоловік ОСОБА_2 приїхав додому вночі, а невдовзі йому зателефонував ОСОБА_1 , повідомивши про те, що його неподалік зупинили працівники поліції, після чого вона разом із чоловіком підійшла на місце події. Там вони обоє з чоловіком чули, як поліцейські висловили ОСОБА_1 підозру на сп`яніння, після чого запропонували йому проїхати в лікарню, від чого ОСОБА_7 відмовився, а наступного дня він поїхав у лікарню та здав аналізи. При цьому, свідок зауважила, що поліцейські роз`яснювали ОСОБА_1 про те, що відмова прирівнюється до стану сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив, що знайомий із ОСОБА_1 з дитинства та підтримує із ним дружні відносини. Два місяці тому близько 01-02 години вночі свідок був на роботі в ТЦК, його автомобіль був у ремонті, а тому зателефонував ОСОБА_1 і попросив його завезти з роботи додому, після чого через 5 хвилин він завіз свідка додому, а через 1 хвилину ОСОБА_1 зателефонував свідку та просив підійти, оскільки його зупили працівники поліції. Після чого свідок із своєю дружиною підійшли до місця зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , де поліцейські його запідозрили по ст. 130 КУпАП, а також протягом 20-25 хвилин спілкувалися з ОСОБА_1 , перевіряли його автомобіль, після чого відвезли його додому, а автомобіль залишився на місці зупинки. При цьому, свідок зауважив, що ОСОБА_1 поводив себе адекватно та спокійно говорив із поліцейськими.

Крім того, вина ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення також доводиться долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диск CD-R), із яких вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поліція на службовому автомобілі зупинила в нічний час за порушення комендантської години. Після чого вказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинився на узбіччі дороги, який знаходився сам у ньому на водійському сидінні вказаного автомобіля та на відеозаписі не заперечує факт керування ним. Окрім того, як убачається із дослідженого відеозапису події, що поліцейські висловили ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу підозру в керуванні ним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, запропонувавши проїхати в Буську лікарню для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, внаслідок чого останній виявив бажання та скористався правовою допомогою адвоката в телефонному режимі. Також із відеозапису події вбачається, що поліцейський посвітив ліхтариком через спущене скло водійської дверки автомобіля в очі ОСОБА_1 , повідомивши, що «зіниці очей не реагують на світло, оскільки вони би мали розширюватися або звужуватися при появі світла, а у Вас очі не реагують на світло». При цьому, названа поліцейським ознака наркотичного сп`яніння, яка була перевірена поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою ліхтарика, яка відповідала приписам пункту 4 Розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, не заперечувалася на місці події ОСОБА_1 .

Відтак, на думку суду, наведені обставини зафіксовані на дослідженому в судовому засіданні відеозаписі події, яким спростовуються доводи захисника про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння у відповідності до вимог пункту 4 Розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 та підстав для направлення його на огляд у медичний заклад для виявлення стану наркотичного сп`яніння, як і те, що ніхто не перевіряв у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння чи світив через закрите скло автомобіля.

Крім того, суд вважає, що не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що залишився недоведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки такі об`єктивно слідують із дослідженого в судовому засіданні відеозапису події, не спростовані свідками ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , а вказана обставина визнавалася та не заперечувалася в судовому засіданні ОСОБА_1 .

Також, як убачається із дослідженого відеозапису події, що після неодноразових пропозицій поліцейських на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 пропонувалося проїхати в медичний заклад м. Буська для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, від чого ОСОБА_1 категорично та неодноразово відмовлявся та затягував час, що об`єктивно підтверджується відеозаписом події.

Що стосується покликання захисника ОСОБА_4 в судовому засіданні на те, що поліцейські неналежно роз`яснили ОСОБА_1 наслідки непроходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння, то такі спростовуються відеозаписом події та показаннями допитаної з їх сторони як свідка ОСОБА_6 , яка повідомила, що поліцейські роз`яснювали ОСОБА_1 про те, що відмова прирівнюється до стану сп`яніння.

Крім того, суд вважає помилковими доводи захисника ОСОБА_4 , як на підставу закриття провадження в справі, зокрема те, що поліцейськими не було складено акту огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки такий складається виключно у випадку проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду під відеозапис, про що об`єктивно слідує із дослідженого судом відеозапису події та не заперечувався ОСОБА_1 у судовому засіданні. Поряд із цим, приписами пункту 10 Розділу ІІ Інструкції за №1452/735 від 09.11.2015 передбачено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Також суд вважає помилковими в судовому засіданні доводи адвоката Качмара І.О. щодо його покликання на висновок лікаря КНП «Буська ЦРЛ» за №68 від 21.03.2024, яким не виявлено у ОСОБА_1 станом на 21 березня 2024 року о 10 год. 20 хв. ознак наркотичного сп`яніння іншим екіпажем поліції, оскільки даний медичний висновок не стосується досліджуваної події за 19.03.2024 року, складений через 56 годин 40 хвилин, а також те, що ОСОБА_1 в цій справі не інкримінується керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а саме відмова його від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, що мала місце за три дні до цього висновку. Відтак, суд вважає помилковими доводи захисника про неможливість перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння на час події 19 березня 2024 року, виходячи із долученої захисником копії висновку лікаря №68 від 21.03.2024 року про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння та залишків наркотичних речовин, що свідчить про невживання наркотичних засобів його підзахисним. Однак, на думку суду, такі доводи грунтуються на припущеннях та не стосуються предмету дослідження в цій справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, на думку суду, відсутність на відеозаписі події процесу складення наявного у матеріалах справи письмового направлення ОСОБА_1 від 19.03.2024 на огляд у медичний заклад не спростовує вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи захисника Качмара І.О., на думку суду, не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та мають формальний характер, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, судом не встановлено.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Відтак, досліджені та перевірені вищенаведеними доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Відтак, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, об`єктивно убачається те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння під відеозапис.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає за доцільне призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, яке є безальтернативним, спрямованим на виправлення правопорушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 33, 34, 35, 40-1, 130, 245, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос