П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року м. Київ

Справа №761/4159/24

Апеляційне провадження №33/824/2592/2024

Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., за участі секретарів Цюрпіти Д.О., Федорчук Я.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року за матеріалами, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 725069 від 19 січня 2024 року, 19 січня 2024 року об 11 год. 20 хв. у м. Києві на вул. Володимирській водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Rio, д. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку продився лікарем-наркологом КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», висновок позитивний, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000, 00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

Постанова суду мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Не погодився із вказаною постановою ОСОБА_1 його захисниками - адвокатом Заболотько В.Б. та Невкритим В.Ю. подано апеляційні скарги. Оскільки вказані апеляційні скарги подані захисниками від імені та в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне розглядати їх як одну апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не ухилявся від проходження огляну на стан наркотичного сп`яніння, та попередив працівників поліції, що не зможе швидко здати для аналізу біологічну речовину (сечу), оскільки хворіє на сечостатеву хворобу та має затримку сечі. Ніяких пропозицій від лікаря медичного закладу щодо здачі інших біологічних зразків, крім сечі, ОСОБА_1 не надходило та дослідження його біологічних зразків в медичному закладі не проводились.

На підтвердження наявності захворювання, що не дало змогу здати швидко біологічні зразки (сечу) ОСОБА_1 до суду було надано копію довідки з медичного закладу, відповідно до якої ОСОБА_1 має діагноз: Нейрогенний сечовий міхур (вегетоцистонічний синдром затримки сечі).

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є помилковим.

В апеляційній скарзі також зазначається, що Акт огляду на стан сп`яніння було складено лікарем за відсутності будь яких доказів наявності у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння, а тому він не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Крім того, відповідно до положень Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покрову обличчя і рук, а якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічного середовища, то може використовуватися кров. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду, а висновок щодо результатів медичного огляду видається на підставі акту медичного огляду.

За таких обставин, висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, складений в даному випадку з порушеннями Інструкції, а тому не може бути належним доказом.

Враховуючи вищевикладене, існують підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Невкритий В.Ю. підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просили її задовольнити.

Перевіряючи доводи наведені в апеляційній скарзі та матеріали справи, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідальність за правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положення п.12. Розділу ІІ Інструкції визначають, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.п. 3,4 Розділу ІІІ Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. (п.п.7,8 Розділу ІІІ Інструкції).

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п.п.12,13 Розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п.п. 15,16,17,19, 20,21 Розділу ІІІ Інструкції За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 січня 2024 року №000350 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Вказаний висновок складений на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000350.

В Акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 січня 2024 року №000350, зазначено, що за результатами обстеження ознак наркотичного сп`яніння немає (п. 18). В п.19 «Інші прояви та симптоми» зазначено - відсутні. Разом з цим, в п. 20 «Висновок та діагноз за результатами огляду» зазначено - Стан сп`яніння внаслідок вживання наркотичних речовин. В п. 21 «лабораторна діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу» зазначено «досліджуване біологічне середовище» - сеча, та вказано, що о 12.56 не зміг здати сечу, п'є воду; о 14.20 год. не зміг здати сечу, ухилився. В п. 25 «Заключний діагноз (за результатами огляду та тесту)» зазначено - Стан сп`яніння внаслідок вживання наркотичних речовин.

Вказане свідчить про те, що лікарем була встановлена наявність у організмі ОСОБА_1 наркотичних речовин без проведення дослідження, оскільки зразки біологічного середовища ОСОБА_1 під час його огляду на стан наркотичного сп`яніння відібрані не були і будь-які лабораторні дослідження не проводились.

Між тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно Інструкції 1452/735, зовнішні прояви стану особи, реакції організму та поведінка особи, що зазначені в п.п. 3 і 4 Розділу І Інструкції 1452/735, є саме ознаками наркотичного сп`яніння, наявність яких дає підстави для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у ході якого є обов`язковим проведення лабораторних досліджень зразків біологічного середовища, відібраних у особи. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. (п.п.7,8 Розділу ІІІ Інструкції).

Пунктами 12,13 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Однак, ОСОБА_1 , в порушення вимог вказаних пунктів не було запропоновано використати у якості біологічного середовища для проведення лабораторних досліджень при приведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння інші види біологічного середовища, такі як: слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, або кров.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 у медичному закладі - КМНКЛ «Соціотерапія» на стан наркотичного сп`яніння проведений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року №1452/735, зокрема з порушенням п.п.7-8 розділу ІІІ Інструкції, яка вказує на обов`язковість проведення лабораторних досліджень для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини з метою виявлення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, а тому відповідно до приписів п.22 Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння вважається недійсним.

Крім цього, суд апеляційної інстанції переглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейських, звертає увагу і на поведінку ОСОБА_1 у ході проведення огляду на стан сп`яніння, який погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, прибув туди із поліцейськими, виконував усі необхідні процедури відібрання біологічних зразків у виді сечі, зокрема намагався здати сечу тривалий час перебуваючи у туалеті, випив для цього значну кількість води, вказані процедури виконував неодноразово. Проте здати сечу ОСОБА_1 не зміг у силу фізіологічних причин, на підтвердження чого потім до суду першої інстанції надав довідку від 26 грудня 2023 року про наявність у ОСОБА_1 діагнозу - Нейрогенний сечовий міхур (вегетоцистонічний синдром затримки сечі). Таким чином, ОСОБА_1 , від виконання процедури здачі біологічних зразків не ухилявся. Даних про те, що він умисно вчинив буд-які дії, які перешкодили йому здати зразки біологічного середовища у ході розгляду справи не встановлено.

Наведене дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 у ході проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння всіляко сприяв проведенню такого огляду який фактично не відбувся із причин, які не залежали від його волі, а в силу фізіологічних причин і йому, в порушення вимог п.п. 12, 13 Розділу ІІІ Інструкції 1452/735 не було запропоновано використати у якості біологічного середовища для проведення лабораторних досліджень при приведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння його слину, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, або кров.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується зокрема систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Зазначені вище обставини у поєднанні із фактом відсутності лабораторних досліджень викликають обґрунтований сумнів у доведеності факту перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, що, відповідно до положень ст. 62 Конституції України, судом тлумачиться на користь ОСОБА_1 .

Неврахування цих обставин призвело до необґрунтованих висновків суду першої інстанції про доведеність факту перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння та доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшли своє підтвердження та є обґрунтованими, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі ст. 247 КУпАП .

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.