ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1270/24 Справа № 932/1223/24 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Лабовкіна Олександра Олександровича,

апеляційну скаргу захисника Кандали В.С., подану на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, із позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що 18.01.2024 року о 20-00 год. водій ОСОБА_1 , у порушення п. 2.5 ПДР України, знаходячись на вул. Россі, буд.38/1 у м. Дніпро, керував автомобілем «Кіа» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився на боді-камери DM 475546, DM 473529 та DM 471287, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду захисник Лабовкін О.О. подав апеляційну скаргу із проханням про скасування постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2024 року та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи доводи поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2024 року у справі про адміністративне правопорушення №932/1223/24, прийнята при неповному з`ясуванні обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, з порушенням норм КУПА, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Зазначає, що рапорт поліцейського Зубко В. про встановлення наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та встановлення факту сп`яніння не може бути належним доказом, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення останнім такого адміністративного правопорушення. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а, вказує, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Пояснення свідка ОСОБА_2 , який стверджував, що: «до магазину під`їхало авто KIA SOUL сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , з якого вийшли люди у тому числі і водій з явними ознаками алкогольного сп`яніння» є такими, що не можуть визнаватись доказами у даній справі з огляду на те, що свідком не вказано, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, при цьому ж сам свідок, як в вбачається з наданого до суду відеозапису, вживав алкогольний напій, що ставить під сумніви його пояснення. Судом першої інстанції даний свідок у судовому засіданні допитаний не був.

Апелянт зазначає, що першої інстанції взяв на себе обов`язок обвинувачення, тому і дійшов висновків, які не підтверджені жодними доказами у справі; встановив обставини, які не є однозначними та керувався в основному припущеннями щодо імовірності тієї чи іншої події.

В матеріалах даної адміністративної справи немає відповідних доказів відсторонення, ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що не залишає сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст. 266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлений Законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку було встановлено наявність ознак сп`яніння, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

Матеріали справи також не містять жодного доказу того, що 18.01.2024 року об 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA SOUL реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник Лабовкін О.О. повністю підтримали доводи поданої апеляційної скарги і просили про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Перевіривши витребувані із Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, вислухавши самого ОСОБА_1 та його захисника Лабовкіна О.О., дослідивши додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд не в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно не дослідив матеріали справи та необґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення від 18.01.2024 року, рапорт поліцейського УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Зубко В., безперервним відеозаписом з боді-камер поліцейських долученим до справи, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.01.2024 року та інші матеріали справи.

Проте, відповідно дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено відсутність факту керування транспортним засобом, факт зупинки поліцейськими автомобіля, що рухається та перебування ОСОБА_1 за кермом заведеного автомобіля або інші відомості, що підтверджували б керування ним будь-якими транспортними засобами. Навпаки, вбачається, що працівники поліції підійшли до припаркованого біля гаражу автомобіля, який не перебував у робочому стані, натомість у гаражі знаходились люди. Під час спілкування із ОСОБА_1 , працівники поліції неодноразово наголошували, що факт керування ним транспортним засобом зафіксовано на камери відео спостереження, які розташовані вздовж периметру магазину та паркувального майданчику, де ОСОБА_1 придбав алкогольні напої. Однак, особисто ОСОБА_1 такі матеріали продемонстровані не були, так само дані відеозаписи не долучені до матеріалів справи.

Як вбачається з наявних матеріалів, фактично єдиним доказом фату керування ОСОБА_1 автомобілем є пояснення свідка ОСОБА_2 , який у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначений як свідок, що у розумінні ст. 256 КУпАП є порушенням, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції пояснення останнього, з урахуванням відсутності його об`єктивного підтвердження іншими доказами, не вважає достатнім та безсумнівним підтвердженням факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також, за положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обов`язок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні достатні об`єктивні дані, які б підтверджували заперечуваний стороною захисту факт керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом, а також факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксованому належним чином, оскільки з долученого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд у медичному закладі, однак працівниками поліції даний факт був залишений поза увагою. Дані обставини виключають наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 294 КУпАП має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу даного адміністративного правопорушення.

У зв`язку із встановленням вищезазначених обставин та прийняттям вказаного рішення суд апеляційної інстанції не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення решти апеляційних доводів.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя

Дніпровського апеляційного суду: О.В. Рябчун