Справа №: 398/5994/24
провадження №: 3/398/2315/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

"13" листопада 2024 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Шинкаренко Ірина Петрівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградської області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №016129 від 10 листопада 2024 року 07 листопада 2024 року о 13 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинила неналежне виконання батьківський обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_2 , 12 березня 2024 року, а саме: виховуючи самостійно дитину, перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнала, пояснила, що не вживає алкогольних напоїв, свої батьківські обов`язки відносно своєї малолітньої дитини виконує належним чином.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів малолітніх та/або неповнолітніх дітей. Об`єктивна сторона правопорушення полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Диспозиція вказаної норми закону за своєю конструкцією є бланкетною, тобто відсилає до інших законодавчих актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків за диспозицією ч.1 ст. 184 КУпАП не повинна вважатися будь-яка дія (бездіяльність) батьків. Такі дії чи бездіяльність повинні пов`язуватися із невиконання обов`язків, які передбачені законодавством, і які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Як вбачається з протоколу серії ВАД №016129 від 10 листопада 2024 року ОСОБА_1 неналежно виконувала батьківські обов`язки, а саме: виховуючи самостійно дитину, перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення, вчинення якого ставиться у вину ОСОБА_1 , не відповідає об`єктивній стороні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки не конкретизує, як саме особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ухилялася від виконання батьківських обов`язків і які саме обов`язки така особа не виконала, а поняття неналежний догляд або неналежне виконання цих обов`язків саме по собі не ототожнюється з поняттям ухилення від них. Протоколом засвідчено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що саме по собі не свідчить про неналежне виконання нею батьківських обов`язків та не може бути достатньою підставою для висновку, що ОСОБА_1 ухиляється чи не виконує покладених на неї обов`язків щодо виховання дитини.

За змістом ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею КУпАП. У ньому, крім іншого, зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення. Тобто судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення має відбуватися в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, в якій уповноваженою на те особою зазначаються всі ознаки складу адміністративного правопорушення та обставини його вчинення, перекваліфіковувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, самостійно відшукувати докази винуватості такої особи.

З огляду на викладене, враховуючи обставини події, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 , які мали місце 07 жовтня 2024 року, не утворювали складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, оскільки не містять ознак його об`єктивної сторони.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суддя доходить до переконання про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому провадження у справі щодо ОСОБА_1 слід закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.62 Конституції України, п.1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 7, 9, 184, 251, 254, 280, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Суддя Ірина Петрівна Шинкаренко