Номер провадження: 33/813/2389/24
Номер справи місцевого суду: 491/443/24
Головуючий у першій інстанції Надєр Л.М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

розглянувши клопотання особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження

постанови Ананьївського районного суду Одеської області від 22 серпня 2024 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Ананьївського районного суду Одеської області від 22 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривен.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

ОСОБА_2 постановою суду визнано винним у тому, що 27 травня 2024 року о 13 годині 30 хвилин він у м. Ананьїв по вул. Гімназійній Подільського району Одеської області, керуючи мопедом марки «Solo-50», державний номерний знак відсутній, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Kia Rio», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п.13.1., 14.6.в ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 07 вересня 2024 року звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо 30 серпня 2024 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, де вона була оприлюднена 29 серпня 2024 року.

30 жовтня 2024 року від особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи на предмет механізму ДТП.

Вирішуючи питання щодо заявленого клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, апеляційний суд зауважує, що вказане клопотання підлягає вирішенню в межах розгляду апеляційної скарги по суті справи, проте в даному випадку вирішується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бойко О.О., належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явились (зокрема, захисник ОСОБА_4 як користувач Електронного суду, про що свідчить Довідка про доставку електронного документу 02.10.2024 23:00:08, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вирішуючи питання щодо заявленого ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.

Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

З матеріалів справи вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що розгляд справи відбудеться в Ананьївському районному суді Одеської області 05 червня 2024 року на 09-00 год. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився

Судовий розгляд був призначений на 05 червня 2024 року.

В матеріалах справи є письмові клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю звернення по правову допомогу та про ознайомлення з матеріалами справи від 05 червня 2024 року та від 17 червня 2024 року (а.с. 15, 20).

20 червня 2024 року ОСОБА_1 та його захисник Бойко О.О. брали участь у судовому засіданні, що підтверджується пам`ятками про їх права та обов`язки, ОСОБА_1 надавав пояснення по суті справи та ним заявлено відвід головуючому судді по справі (а.с. 27, 28).

01 серпня 2024 року постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області в задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ананьївського районного суду Одеської області Надєр Л.М. від розгляду справи № 491/443/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП відмовлено (а.с. 34, 35).

Оскаржувана постанова Ананьївського районного суду Одеської області ухвалена 22 серпня 2024 року без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , проте за участю його захисника адвоката Бойка О.О., що підтверджується оскаржуваною постановою (а.с. 38-41).

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем оскарження постанови суду є 02 вересня 2024 року.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувана постанова надіслана для прилюднення: 27.08.2024. Зареєстрована: 28.08.2024. Забезпечено надання загального доступу: 29.08.2024.

Апеляційна скарга особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подана 07 вересня 2024 року через суд першої інстанції, тобто поза межами процесуального строку, встановленого ст. 294 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, доводи щодо поважності причин пропуску строку на оскарження викладені захисником у клопотанні є необгрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постановуАнаньївського районного суду Одеської області від 22 серпня 2024 року надіслано судом до реєстру у межах строку на апеляційне оскарження 27 серпня 2024 року, тому з цього часу ОСОБА_1 або його захисник мали можливість отримати копію постанови та своєчасно її оскаржити в апеляційному порядку, тобто до 02 вересня 2024 року.

Вказані обставини, апеляційний суд вважає, свідчать про наявність у ОСОБА_1 , який був обізнаний про розгляд справи 22 серпня 2024 року, сукупності передумов, які вочевидь не створювали перешкод для реалізації права на захист, шляхом своєчасного подання апеляційної скарги.

Будь-яких інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду ОСОБА_1 не надає і не посилається на інші обставини, що перешкоджали йому реалізувати своєчасно своє право на оскарження постанови суду.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що звертаючись з апеляційною скаргою поза процесуальними строками, встановленими законом, особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не надав доказів про наявність перешкод у реалізації права на оскарження постанови судді у встановлений КУпАП десятиденний строк, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити та повернути апеляційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволені клопотання особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ананьївського районного суду Одеської області від 22 серпня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , повернути особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова