Справа № 185/9487/24
Провадження № 3/185/3556/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Щербина О.О., розглянувши під час запровадженого в Україні воєнного стану справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, працюючого за наймом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 272775, складеного 29.08.2024 року інспектором ВРПП Павлоградського РВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Лежень О.В. слідує, що 28.08.2024 року, о 23.40год. по вул. Тетяни Федорової в м.Павлограді водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099 НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданого за допомогою звукового та світлового сигналу, не зупинився. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив п. 8.9.б ПДР України.

Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 не визнав свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, та пояснив, що у вказаний в протоколі час він за кермом вказаного автомобіля не перебував, та не керував ним, оскільки, після ремонту двигуна вказаного авто, його тестував та керував ним його колишній сусід ОСОБА_2 , після чого припаркував автомобіль біля подвір`я. Під час тестування автомобіля та проїздом мікрорайоном він вимог про зупинку не чув, та не бачив. У вказаному автомобілі він того дня їздив лише у якості пасажира.

Додав, що в той час, коли після перевірки стану роботи двигуна за наслідками його ремонту, вони проїхали на автомобілі навколо району за місцем проживання та зупинилися біля двору, до них під їхали працівники поліції, які стали безпідставно закидати йому керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, про те, що він міг ще щось, начебто, порушити працівники поліції йому не казали.

Зауважив, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122-2 КУпАП, за його присутності не складався, будь-яких пояснень від нього з цього приводу працівники поліції не відбирали, вказаний документ йому на підпис не надавали та з ним не ознайомлювали.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності свідка подій від 28.08.2024 року, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою та у своїй сукупності, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП за таких підстав.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В контексті вимог, зазначених у ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити усі відомості з детальним викладенням обставин, що стосуються правопорушення, з метою повного відображення фактів учиненого порушення.

Проте, під час складання протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення правоохоронним органом не дотримано зазначених положень закону, а також положень ст.258 КУпАП.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить посилання на те, що останній 28.08.2024 року, о 23.40 год. по вул. Тетяни Федорової в м.Павлограді керував автомобілем ВАЗ 21099 НОМЕР_1 та на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданого за допомогою звукового та світлового сигналу, не зупинився, чим порушив п. 8.9.б Правила дорожнього руху.

Натомість, під час розгляду справи судом ОСОБА_1 категорично заперечував факт вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення та стверджував, що у вказаний в протоколі час та день він за кермом вказаного автомобіля не перебував, оскільки, після ремонту двигуна вказаного авто, його тестував та керував ним його колишній сусід ОСОБА_2 , після чого припаркував його біля подвір`я.

Додав, що в той час, коли після перевірки стану роботи двигуна за наслідками його ремонту, вони проїхали на автомобілі навколо району за місцем проживання та зупинилися біля двору, ніяких сигналів працівників поліції він не чув та не бачив, коли до них під`їхали працівники поліції. Зауважив, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122-2 КУпАП, за його присутності не складався, будь-яких письмових пояснень від нього з цього приводу працівники поліції не відбирали, вказані документи йому на підпис не надавали та з ними не ознайомлювали.

Зазначена позиція особи, що притягається до адміністративної відповідальності, щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122-2 КУпАП, порушення його процесуальних прав та певних, визначених Законом процедур заслуговує на увагу, з огляду на таке.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не підписаний особою, відносно якої протокол було складено, а відмова від підпису, яка, на думку правоохоронного органу, мала місце під час складання протоколу, не засвідчена належним чином двома сторонніми особами свідками.

Крім того, правопорушник, як це передбачено у ч.3 ст.256 КУпАП, має право подати пояснення і зауваження, щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Разом з тим, протокол відносно ОСОБА_1 не містить ніяких додатків з цього приводу, а в матеріалах справи відсутні інші будь-які данні, які б могли б свідчити про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, а вразі своєї можливої відмови скористуватися своїми правами щодо ознайомлення з протоколом, його відмова була належним чином засвідчена двома свідками.

Наведене вище стосується й дій посадової особи відділу поліції, щодо роз`яснення ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення його прав та обов`язків, передбачених, як Конституцією України, так і ст.268 КУпАП, та за наявності відмови особи ознайомитися зі своїми правами та обов`язками також посвідчити таку відмову належним чином, за участю двох свідків.

При цьому, звертає на себе увагу той факт, що констатуючи у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 перебування останнього у стані керування, за кермом автомобіля ВАЗ 21099 не фіксувалося.

Крім того, свідок ОСОБА_2 під час розгляду справи пояснив суду, що в день, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, він допомагав своєму другу та колишньому сусіду ОСОБА_1 ремонтувати двигун на автомобілі ВАЗ. Ремонтували авто вони у гаражі за місцем проживання ОСОБА_1 . Ввечері, після завершення ремонтних робіт, вони вирішили протестувати авто. Керував автомобілем він, а ОСОБА_1 їхав пасажиром та прислухався до роботи двигуна. Проїхавши навколо району проживання ОСОБА_1 декілька кіл, вони зупинилися біля будинку ОСОБА_1 .. Слідом за ними під`їхали й працівники поліції, які з`ясували, кому належить автомобіль та стали закидати Іваровському керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Він, ОСОБА_2 , повідомляв працівників поліції про те, що автомобілем керував саме він, але останні пред`являли претензії ОСОБА_1 ..

Додав, що під час тестування автомобіля та проїздом мікрорайоном він бачив, що за ними рухався автомобіль поліції, але вимог про зупинку він не чув та не бачив, тому й не зупинявся, доки вони не доїхали до будинку та гаражу ОСОБА_1 ..

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у якості доказів до протоколу долучено рапорт, який жодним чином не підтверджує факт невиконання водієм вимог поліцейського.

Відтак, дії посадової особи правоохоронного органу, що склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП не відповідали вимогам КУпАП, оскільки фіксування вказаного факту не відбувалося належним чином.

У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, яке має ознаки злочину», залежно від ступеню ії суспільної небезпеки ( Рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччин», «Девеєр проти Бельгії»).

Отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані та надані суду докази, в їх сукупності, беручи до уваги фактичну відсутність у даній справі доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, суд приходить висновку, що винність ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП під час розгляду справи судом не знайшла свого підтвердження.

На підставі викладеного, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути провадженням закрита, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк 10 днів.

СУДДЯ: ЩЕРБИНА О.О.

Постанова набирає законної сили " ______" ________________ 2024 року.