ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/636/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Парубія М.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як визнав суд, 12.05.2024о 21:50на автодорозі М-19 Доманово Ковель Чернівці Тереблече км. 316 + 100 м., поблизу с.Шляхтинці, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi А7, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови). Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager та проведення огляду у закладі охорони здоров`я категорично відмовився.

Окрім того, 12.05.2024 о 21:50 на автодорозі М-19, Доманово - Ковель - Чернівці - Тереблече км. 316 + 100 м., поблизу с.Шляхтинці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Audi А7, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.3, 12.1, 13.1 ПДР України, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та вибрав безпечної швидкості, не дотримався дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi L 200, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Взявши до уваги, що в провадженні судді знаходились дві справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.36 КУпАП вони були об`єднані в одне провадження.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає, постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що вона винесена з порушенням норм права та не відповідає обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні ДТП і за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не визнає, оскільки він не був водієм і не є субєктом відповідальності.

Вказує, що відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі не вислював, тим самим не допускав порушень вимог п.2.5 ПДР та не вчиняв правопорушення визначеного ч.1 ст.130 КУпАП.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, в часі та обставинах зазначених в протоколах про адміністративні правопорушення, відтак у діях останнього відсутній склад адміністративних правопорушень.

Апелянт стверджує, що протокол заповнений поліцейським нерозбірливим почерком, що привело до неможливості його прочитання і вказує про допущення поліцейським істотних порушень прав ОСОБА_1 .

На переконання апелянта, судом першої інстанції проігноровано і не взято до уваги про допущенні поліцейським при складанні протоколу грубі порушення матеріального Закону, що в протоколі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП не зазначено про те, що вказаним ДТП комусь було заподіяно матеріальну шкоду, а саме заподіяно матеріальну шкоду, а саме заподіяння матеріальну шкоду, а саме заподіяння матеріальної шкоди є особливою складовою диспозиції ст.124 КУпАП, не зазначено власника пошкодженого транспортного засобу, і не зазначено про пошкодження транспортного засобу.

Апелянт вважає план-схему ДТП неналежним і недопустимим доказом, оскільки в ній не відображено дійсних даних дорожньої обстановки та всіх обставин події.

Вважає, що судом невірно викладено показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на недопустимість та неналежність відеозаписів, як доказів, оскільки такі носять упереджений характер, із суб`єктивним ставленням поліцейських до ОСОБА_1 . Вважає, що порушення порядку здійснення відеофіксації, як доказу винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП призводять до сумнівів відповідності події обставинам справи.

Також апелянт не погоджується із висновками суду першої інстанції, що свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є близькими родичами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому оцінені судом критично, проте показання останніми надані під присягою, а вимогами процесуального Закону, жодного обмеження у допиті в якості свідка родичів не має, тому висновки суду щодо суб`єктивності показань є надуманими і безпідставно оціненими судом критично.

Крім цього, апелянт вказує, що поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав; не озвучено ознаків алкогольного сп`яніння, що були підставою для огляду; не роз`яснено в зрозумілий спосіб процедури та порядку проведення огляду на місці та в медичному закладі; ненадано ОСОБА_1 копій акту огляду на стан сп`яніння та направлення на проведення медичного огляду.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Парубія М.М., який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову суду першої інстанції від 05 серпня 2024 року та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 ; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколів про адміністративне правопорушення, які були предметом розгляду суду першої інстанції, 12.05.2024 о 21:50 на автодорозі М-19, Доманово - Ковель -Чернівці Тереблече км. 316 + 100 м., поблизу с.Шляхтинці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Audi А7, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.3, 12.1, 13.1 ПДР України, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та вибрав безпечної швидкості, не дотримався дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi L 200, державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Також, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi А7, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови) і від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager та проведення огляду у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимог п. 2.5 ПДР України,

В протоколах про адміністративні правопорушення, які були предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Ці документи були предметом розгляду у суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказані протоколи відповідають вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складені уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у них обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.124, КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які були досліджені судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку, а саме:

даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №452975 від 12.05.2024;

даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №452974 від 12.05.2024;

схемою місця ДТП;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Alcotest Drager 6820 ОСОБА_1 , складеним СРПП ВП №4 (м. Збараж) М.Шелігою;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 12.05.2024 о 22:30 складеним СРПП ВП №4 (м.Збараж) М.Шелігоюу КУТОР «Тернопільський обласний наркологічний диспансер»;

копією сертифікату про відповідність вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів газоаналізатора Drager Alcotest Drager 6820, дійсний до 4.07.2028;

копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П 51QM 0049 083 24, чинне до 13.02.2024;

письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12.05.2024;

витягом із підсистеми «Адмінпрактика» від 12.05.2024;

даними відеозапису із нагрудних камер працівників поліції.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим відеозаписом зафіксовано події, які відбуваються після реагування працівників поліції по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.05.2024 о 21:50 на автодорозі М-19, Доманово - Ковель -Чернівці Тереблече км. 316 + 100 м., поблизу с.Шляхтинці, де водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Audi А7, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi L 200, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Зокрема, як правильно встановлено судом першої інстанції, відеозаписом підтверджується, що, після приїзду за викликом патрульними поліцейськими з`ясовано, що ОСОБА_1 причетний до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.05.2024 о 21:50 на автодорозі М-19, Доманово - Ковель -Чернівці Тереблече км. 316 + 100 м., поблизу с.Шляхтинці за участю транспортних засобів марки Audi А7, державний номерний знак НОМЕР_1 , та марки Mitsubishi L 200, державний номерний знак НОМЕР_2 . Під час спілкування з ОСОБА_1 патрульні поліцейські встановили, що останній перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Унаслідок цього неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest6820» на місці події, від чого ОСОБА_1 відмовився та у найближчому медичному закладів КУТОР «Тернопільський обласний наркологічний диспансер», від чого водій також відмовився.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції, як порушення вимог п. 2.5 ПДР., про що й було проінформовано водія.

Крім цього, обставини, які відображенні на відеозаписах, підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12 травня 2024, р. направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КУТОР «Тернопільський обласний наркологічний диспансер» від 12.05.2024, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, витягом із підсистеми Адмінпрактика від 12.05.2024 р.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував траспортним засобом, спростовуються переглянутими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Варто зауважити, що дані доводи апеляційної скарги захисника були предметом дослідження в суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою суддя апеляційної інстанції погоджується.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, досліджений відеозапис повністю спростовує пояснення апелянта про те, що він не керував транспортним засобом Audi А7, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки про те, що ОСОБА_1 був водієм зазначив свідок вказаної ДТП ОСОБА_6 . Зокрема, вона вказала, що в транспортному засобі була лише одна людина.

Також на відеозаписі, а саме - час 22:02:08 потерпілий ОСОБА_3 на запитання працівника поліції чи бачив він хто був за кермом транспортного засобу Ауді, повідомив, що він не бачив, однак вказав, що ОСОБА_1 був у транспортному засобі один, вийшов з нього, інших людей ні в транспортному засобі, ні поблизу не було.

Дані обставини дають суду підстави вважати, що саме ОСОБА_1 , був водієм вищезазначеного транспортного засобу.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , відразу після того як до нього підійшли працівники поліції, хоча і заперечував факт керування, проте не зазначав про конкретну особу, зокрема її ім`я або прізвище, яка б потенційно, з його слів могла керувати вказаним вище транспортним засобом.

Натомість, характер поведінки ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

Таким чином, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Твердження апелянта про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, у зв`язку з тим, що відеозапис є сумнівними, вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічного погляду могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Досліджені судом відеозаписи в достатній мірі дають можливість як ідентифікувати особу щодо якої складено протокол про адміністративний правопорушення, так і повністю перевірити процедуру фіксації правопорушень і оформлення результатів виявлених порушень.

Твердження апелянта про відсутність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 є непереконливі, оскільки працівник поліції повідомив водія про наявні у нього ознаки сп`яніння, які давали підстави вимагати проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до положень п.2.5 ПДР України та Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735, що підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписами.

Доводи апеляційної скарги, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вже складене після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та не вручення такого останньому, на що вказує ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, з урахуванням того, що він відмовився від проходження такого огляду в медичному закладі, жодним чином не спростовує самого факту відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння і не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан стан сп`яніння та не може бути підставою для скасування судового рішення.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Підстав для вигризання недопустимими доказами протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 452975 від 12.05.2024 та серії ААД № 452974 від 12.05.2024; план - схеми ДТП, яка мала місце 12.05.2024 року; відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції; акту огляду на стан сп`яніння; направлення ОСОБА_1 на медичний огляд, про що сторона захисту ставить питання під час апеляційного розгляду, апеляційний суд не вбачає.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд зазначає, що докази, які були предметом дослідження суду першої інстанції та перевірені під час апеляційного розгляду, зібрані відповідно до ст.251 КУпАП особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначені ст.255 цього Кодексу.

Узагальнюючи викладене, вважаю, що жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не наведено і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Також апеляційний суд погоджується з викладеним в постанові суду першої інстанції твердженням про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно із п. 2.3 б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом п. 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , порушивши вимоги Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративних матеріалів судом першої інстанції.

Дослідивши указані докази, та надавши їм належну юридичну оцінку, місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ст. 124 КУпАП.

Виходячи з обставин, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, вважаю, що недотримання ОСОБА_1 вищенаведених вимоги Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з виникнення ДТП, що й було встановлено судом першої інстанції.

З приводу доводів апелянта, що в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП не зазначено власника пошкодженого транспортного засобу, апеляційний суд зазначає, що у вказаному протоколі зазначено відомості про потерпілого, а також вказано про заподіяні матеріальні збитки, що передбачено вимогами ст.256 КУпАП

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів провадження, вважаю, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення та кваліфікація його дій за ст. 124, ст.130 ч.1 КУпАП є правильними.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2024 р. щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя