Справа №461/6957/24
Провадження №3/461/2738/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Кітов О.В., з участю представника Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцького Б.І., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Соболівка Коростенського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 22.07.2008 Калинівським РВ УМВС України у Вінницькій області, персональний номер НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

08.03.2024 близько 22 год. 54 хв. у зону митного контролю пункту пропуску «Грушів-Будомєж» митного поста «Грушів» Львівської митниці заїхав транспортний засіб з реєстраційним номером BO3608EI/ НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_4 ), яким переміщувалися автомобілі марки «RENAULT SAMSUNG SM6», номер кузова НОМЕР_5 , та «AUDI A6», номер кузова НОМЕР_6 , за митними деклараціями типу ЕЕ №№ 24UA50U5 та 24UA55U0 від 07.03.2024 відповідно. Як підставу для пропуску на митну територію України товару «автомобіль легковий, що був у використанні, марка - AUDI, модель - A6, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_6 , номер двигуна - нема даних, рік випуску - 2012, модельний рік - 2012, тип двигуна - бензин, робочий об`єм циліндрів - 1984см3, призначений для використання на дорогах загального користування, для перевезення пасажирів» за митною декларацією типу ЕЕ № 24UA55U5 від 07.03.2024 громадянином України ОСОБА_3 було подано наступні документи:- довіреність від 06.03.2024 № 4010,- рахунок-фактуру від 25.10.2023 № PIA-,- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (car registration certificate) № НОМЕР_7 , - міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) без номера від 07.03.2024.

Відповідно до вказаних документів покупцем та отримувачем автомобіля марки «AUDI A6», номер кузова НОМЕР_6 , а також особою, відповідальною за фінансове регулювання, є громадянин України ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий 22.07.2008 Калинівським РВ УМВС України у Вінницькій області; АДРЕСА_1 ), відправник Auctionwini (3F, Handok Bldg., 2645, Nambusunhwan-ro, Gangnam-gu, Seoul, 06271, South Korea), декларант (представник) - ТОВ "КІМАК" ().Вартість товару становить 3 785 доларів США, що станом на 08.03.2024 за курсом НБУ становить 144 146,43 гривень. Автомобіль переміщувався громадянином України ОСОБА_3 відповідно до довіреності від 06.03.2024 № 4010, якою громадянин України ОСОБА_2 уповноважив його придбати за кордоном на його ім`я автомобілі будь-якої марки, за ціну та за умов на його розсуд, перевезти, транспортувати, перегнати дані автомобілі до місяця її проживання, проводити розмитнення, державну реєстрацію, технічний огляд, переобладнання, заміну номерних вузлів та агрегатів. Довіреність від 06.03.2024 № 4010 посвідчена приватним нотаріусом Бердичівського районного територіального округу Ільяшовим Олексієм Володимировичем (свідоцтво про право зайняття нотаріальною діяльністю № 3370; АДРЕСА_2 ).

Приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчук Анатолій Миколайович, який здійснює нотаріальну діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , листом від 13.03.2024 № 195/01-16 (вх. Львівської митниці від 13.03.2024 № 25437/10) на лист Львівської митниці від 11.03.2024 № 20-03/20-01/14/7329 повідомив наступне:- нотаріус ОСОБА_4 за вказаною адресою не працює. Даних про знаходження такого нотаріуса в Бердичівському районі немає;- довіреність від 06.03.2024 № 4010 має явні ознаки підробки, складена та оформлена з порушенням законодавства, та відомостей про її складання в реєстрі довіреностей не знайдено.Приватний нотаріус Ільяшов Олексій Володимирович листом від 12.03.2024 № 01/01-16 (вх. Львівської митниці від 13.03.2024 № 25522/14) на лист Львівської митниці від 11.03.2024 № 20-03/20-01/14/7328 повідомив, що ним, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, не видавалася та не посвідчувалася довіреність № 4010 від ОСОБА_2 . А також те, що особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 йому не відомі. За адресою: АДРЕСА_2 , нотаріальна діяльність ним не здійснюється.

Таким чином встановлено, що довіреність від 06.03.2024 № 4010 приватним нотаріусом Ільяшовим Олексієм Володимировичем не видавалась та не посвідчувалась, а тому подана до митного контролю довіреність є підробленою.Відповідно до частини 6 статті 265 Митного кодексу України, декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.Тобто довіреність від 06.03.2024 № 4010 є документом без якого неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон.За вчинення дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товарів з приховуванням від митного контролю відносно громадянина України ОСОБА_3 було складено протокол про порушення митних правил № 0384/20900/24 від 28.03.2024 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 митного кодексу України.

Постановою судді Львівського апеляційного суду від 07.08.2024 провадження у справі № 461/5035/24 відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.Відповідно до вказаної постанови апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 виконував лише функції перевізника та не був декларантом. Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреність є письмовим документом, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. З огляду на те, що довіреність є одностороннім правочином, її видача не вимагає згоди представника. Громадянка України ОСОБА_5 (ТОВ "КІМАК", ) листом від 27.03.2024 (вх. Львівської митниці від 28.03.2024 № 31799/14) повідомила Львівську митницю, що декларування транспортного засобу «AUDI A6», номер кузова НОМЕР_6 , за митною декларацією типу ЕЕ № 24UA55U5 від 07.03.2024 здійснювалося на підставі договору про надання послуг митного брокера № 1073 від 07.03.2024, документи для декларування вказаного автомобіля, були надані їй клієнтом, тобто громадянином України ОСОБА_2 .

Відповідно до митної декларації типу ЕЕ № 24UA55U5 від 07.03.2024, рахунку-фактури від 25.10.2023 № PIA- та квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 06.03.2024 громадянином України ОСОБА_2 25.10.2025 придбано автомобіль марки «AUDI A6», номер кузова НОМЕР_6 , 06.03.2024 здійснено передоплату за митне оформлення вказаного автомобіля та 07.03.2024 укладено з «ТОВ "КІМАК" договір про надання послуг митного брокера № 1073.

Тобто громадянину України ОСОБА_2 було відомо, що на його адресу переміщується вказаний автомобіль та про необхідність здійснення його митного оформлення. З метою з`ясування обставин ввезення на митну територію України вказаного автомобіля та прийняття участі у складанні протоколу про порушення митних правил Львівською митницею листом від 13.08.2024 № 20-03/20-03/10/22315 було викликано гр. ОСОБА_2 , однак у визначений час він не з`явився та про причини неявки не повідомив.

Таким чином громадянином України ОСОБА_2 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

ОСОБА_2 в ході розгляду справи вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України заперечив. Пояснив, що він не підписував довіреність від 06.03.2024 № 4010, а наявний у ній підпис йому не належить. Також зазначив, що він не був присутній у пункті пропуску під час ввезення автомобіля на митну територію України.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат Гора Р.М. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, яке підтримав під час розгляду справи. Клопотання обґрунтовує тим, що протокол з додатками, що знаходиться у матеріалах справи містять копію «довіреності» № 4010, де стоїть штамп-відмітка про прийняття/реєстрацію Львівською митницею цієї копії - «08032402». Тобто штамп свідчить про те, що цю копію митниця отримала 08.03. Але акцентує увагу суду про те, що на адвокатський запит адвоката Гори Р.М. отримали відповідь від Львівської митниці від 25.03.2024р. в додатках до якої митниця надала копію «довіреності» №4010 де зазначеного штампу-відмітки немає. Отже представник вважає, що штамп відмітка на копії довіреності була поставлена після 25.03.2024р. Таким чином, вважає, що саме копія довіреності №4010, представлена суду разом з протоколом є недопустимим доказом, бо подана до суду з порушенням норм чинного законодавства. Крім цього, звертає увагу суду, що 09.03.2024р. перевізник ОСОБА_3 передав оригінал довіреності представникам Львівської митниці, які дослідили її і через декілька годин віддали і сказали, що ми не можемо її прийняти. Проте, 13.03.2024р. адвокат Гора Р.М. надіслав листа засобом зв`язку «Укрпошта» на адресу митного поста «Грушів» та на адресу Львівської митниці, також на офіційну електронну пошту, з додаванням копії довіреності №1968 від 09.03.2024р. Також, у відповідь на адвокатський запит Львівська митниця повідомила, що зареєструвала цю заяву 15.03.2024р., а в додатках до протоколу, що є в матеріалах справи, на копії довіреності №1968 стоїть реєстраційна відмітка з датою 28.03.2024 «згідно з оригіналом». Отже, на думку сторони захисту, протокол, як джерело доказів був складений в порушення норм чинного законодавства, як наслідок фактичні дані викладені у протоколі є недопустимими доказами.

Представник Львівської митниці Державної митної служби протокол підтримав.

Заслухавши доводи представника митниці та представника особи відносно якої складено протокол, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1 Митного Кодексу України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

У відповідності до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України).

Згідно ч. 1 ст. 483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення, зокрема, є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю та з поданням органу доходів до митного оформлення документів, що одержані незаконним шляхом та містять неправдиві відомості стосовно одержувача товару.

Переміщення товарів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон: з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка його вчинила характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 483 МК України, склад вищевказаного правопорушення полягає саме в умисному переміщенні товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товарів.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (частина 1 статті 257 МК України).

Частиною 6 статті 265 МК України визначено, що декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, та надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Частинами 6 та 8 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо). З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у дій декларації.

Частиною 1 ст. 266 Митного кодексу України визначено, що декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого митним Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Частиною 3 статтею 335 Митного кодексу України визначено, що у встановленому цим Кодексом порядку з митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами. З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч. 8 ст. 264 МКУ).

Відповідно до положень ст. 4 Митного кодексу України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п.23).

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм Митного кодексу України, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24)

Митні правила - встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом та іншими законами України (п.28).

Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Товарами, відповідно до пункту 57 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, є будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Судом встановлено, що 08.03.2024 близько 22 год. 54 хв. у зону митного контролю пункту пропуску «Грушів-Будомєж» митного поста «Грушів» Львівської митниці заїхав транспортний засіб з реєстраційним номером BO3608EI/ НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_4 ), яким переміщувалися автомобілі марки «RENAULT SAMSUNG SM6», номер кузова НОМЕР_5 , та «AUDI A6», номер кузова НОМЕР_6 , за митними деклараціями типу ЕЕ №№ 24UA50U5 та 24UA55U0 від 07.03.2024 відповідно.

Автомобіль переміщувався громадянином України ОСОБА_3 відповідно до довіреності від 06.03.2024 № 4010, якою громадянин України ОСОБА_2 уповноважив його придбати за кордоном на його ім`я автомобілі будь-якої марки, за ціну та за умов на його розсуд, перевезти, транспортувати, перегнати дані автомобілі до місяця її проживання, проводити розмитнення, державну реєстрацію, технічний огляд, переобладнання, заміну номерних вузлів та агрегатів.

Довіреність від 06.03.2024 № 4010 посвідчена приватним нотаріусом Бердичівського районного територіального округу Ільяшовим Олексієм Володимировичем (свідоцтво про право зайняття нотаріальною діяльністю № 3370; АДРЕСА_2 ).

Приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчук Анатолій Миколайович, який здійснює нотаріальну діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , листом від 13.03.2024 № 195/01-16 (вх. Львівської митниці від 13.03.2024 № 25437/10) на лист Львівської митниці від 11.03.2024 № 20-03/20-01/14/7329 повідомив наступне:- нотаріус ОСОБА_4 за вказаною адресою не працює. Даних про знаходження такого нотаріуса в Бердичівському районі немає;- довіреність від 06.03.2024 № 4010 має явні ознаки підробки, складена та оформлена з порушенням законодавства, та відомостей про її складання в реєстрі довіреностей не знайдено.

Приватний нотаріус Ільяшов Олексій Володимирович листом від 12.03.2024 № 01/01-16 (вх. Львівської митниці від 13.03.2024 № 25522/14) на лист Львівської митниці від 11.03.2024 № 20-03/20-01/14/7328 повідомив, що ним, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, не видавалася та не посвідчувалася довіреність № 4010 від ОСОБА_2 . А також те, що особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 йому не відомі. За адресою: АДРЕСА_2 , нотаріальна діяльність ним не здійснюється.

Таким чином встановлено, що довіреність від 06.03.2024 № 4010 приватним нотаріусом Ільяшовим Олексієм Володимировичем не видавалась та не посвідчувалась, а тому подана до митного контролю довіреність є підробленою.

Крім того, суд не бере до уваги довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., реєстровану в реєстрі за номер 1968, оскільки така посвідчена 09.03.2024 року, та станом на день перетину кордону 08.03.2024 року ОСОБА_3 , як на підставу для пропуску на митну територію України транспортного засобу, не подавалась.

Відтак, винність ОСОБА_2 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновок про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 483 МК України, яка виразилась у тому, що ним вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Твердження сторони захисту, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення спростоване дослідженими судом письмовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Так, незважаючи на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.483 МК України, підтверджується протоколом про порушення митних правил №1024/20900/24 від 20.08.2024 року, митною декларацією типу ЕЕ № 24UA55U0 від 07.03.2024, довіреністю від 06.03.2024 № 4010, рахунком-фактурою від 25.10.2023 № PIA-, міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) без номера від 07.03.2024, листом приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука Анатолія Миколайовича від 13.03.2024 № 195/01-16, доповідними записками, службовими записками, та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Матеріалами справи про порушення митних правил доведено, що саме в діях ОСОБА_2 наявний умисел на порушення митних правил, передбачених митним законодавством України.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 судом не встановлено.

За вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, передбачено накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що вартість товарів - безпосередніх предметів порушення митних згідно протоколу про порушення митних правил №1024/20900/24 від 20.08.2024 року становить 144 146,43 грн.

Відтак, приймаючи до уваги характер вчинених правопорушень, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, приходжу до висновку, що на ОСОБА_2 слід накласти штраф в межах встановлених санкцією ч.1 ст. 483 МК України, у розмірі 50 % вартості товарів, що становить 72073 гривні 22 копійки, без конфіскації товарів безпосередніх предметів порушення митних правил.

Суд вважає, що таке стягнення не порушуватиме справедливий баланс між загальними правилами декларування та правом власності особи, забезпечить дотримання справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи, узгоджується з принципом верховенства права, буде пропорційним стягненням по відношенню до вчиненого.

Згідно ст. 519 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витратна провадження або розгляд справи. До витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що виплачуються експерту за виконання його обов`язків та за роботу, виконану за дорученням митного органу, виплати добових, компенсації на проїзд до митного органу і назад та наймання приміщення, а також кошти, одержані свідком на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для дачі пояснень.

Відповідно до ст. 520 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил.

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.

Окрім того, на підставі ч.1 ст.519 МК України та розрахунку витрат на зберігання на складі митниці, з правопорушника слід стягнути суму витрат за зберігання, яка складає 35026 гривень 55 копійок.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 72073 гривні 22 копійки, без конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

Вилучений згідно протоколу про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил №1024/20900/24 від 20.08.2024 автомобіль марки «AUDI A6», номер кузова НОМЕР_6 повернути ОСОБА_2 для митного оформлення.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил у розмірі 35026 гривень 55 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605,60 гривень судового збору.

У відповідності до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф правопорушником повинен бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Олександр КІТОВ