П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2024 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Оксана Вознюк розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, тимчасово не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 РНКОПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

У С Т А Н О В И Л А:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшли адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-6 КУпАП розглядаються у п`ятнадцятиденний строк.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Гр. ОСОБА_1 з`явилася в судове засідання. В судовому засіданні встановлено особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та роз`яснено права та обов`язки.

Також в судовому засіданні був присутній прокурор Шлапацький О.В.

Дослідивши адміністративний матеріал, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя встановила наступне.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного спеціаліста Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), будучи державним службовцем категорії «В», являючись суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700- VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється його дія, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 розділу VII даного закону та пп. 2 п. 2 Розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 №449/21, несвоєчасно 19.01.2024, без поважних причин, подала декларацію при звільненні особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (протокол № 3189 від 22.10.2024).

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнала свою вину. Додала, що при звільненні у спеціаліст з антикорупційного відділу надав їй роз`яснення - нотатку, в якій зазначено строки подання декларації при звільненні та після звільнення і вона подавала декларації відповідно до цих строків та відповідно не знала, що ці строки розраховані помилково (копія міститься в матеріалах справи).

Прокурор просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти стягнення в межах санкції відповідної статті.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши адміністративні матеріали, суддя дійшла висновку, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, наказом начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за вих. №2791-к від 25.07.2023 призначено ОСОБА_1 на посаду головного-спеціаліста Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно зі ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу» державним службовцем є громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. Відповідно до Переліку типових посад державної служби в межах рівнів посад, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2023 №1409 посада головного спеціаліста належить до ІХ фахового рівня категорії «В» державної служби.

Отже, ОСОБА_1 будучи головним спеціалістом Білоцерківського відділу ДВС, є державним службовцем.

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про державну службу» передбачено, що на державних службовців поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України "Про запобігання корупції" (далі Закон № 1700-VІІ). Аналогічно пп «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VІІ державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

З вимогами, встановленими Законом № 1700-VІІ ОСОБА_1 ознайомлена 01.08.2023, що підтверджується її підписом на відповідному бланку-ознайомленні.

Відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 1 Закону України № 1700-VІІ суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Суб`єктами правопорушень, згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП, у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відтак, відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» головний спеціаліст Білоцерківського відділу ДВС ОСОБА_1 , як державний службовець, є особою на яку поширюється дія вказаного Закону.

Згідно з наказом № 3895-к від 18.10.2023 ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з 20.10.2023.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 45 розділу VІІ Закону № 1700-VІІ визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відтак ОСОБА_1 мала подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями за 2023 рік до 20.11.2023 (включно).

Натомість відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті НАЗК, таку декларацію ОСОБА_1 подала 19.01.2024 о 21 год. 27 хв.

Поважних причин для несвоєчасного подання декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями за 2023 рік як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у ОСОБА_1 не встановлено. Так як працівником антикорупційного відділу зазначено, що декларація при звільненні мала бути поданою до 31.01.2024, то відповідно до долучених до протоколу послідовності дій користувача ОСОБА_1 в реєстрі, остання здійснювала вхід до системи 05.01.2024, 08.01.2024, 09.01.2024, 18.01.2024 та 19.01.2024. В подальшому, 19.01.2024 закінчила роботу о 21 год 30 хв поданням документа. Однак, надана записка має консультативний характер, оскільки особа ознайомлена із вимогами передбаченими ЗУ «Про запобігання корупції» під підпис та згідно п. 9 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про державну службу» зобов`язана додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції, наведені обставини не виключають умисел як суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відтак наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні).

Підстави для закриття адміністративного провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП відсутні.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. ст. 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Оскільки правопорушення вчинено 19.01.2024, на момент судового розгляду не сплив 2-річний строк з дня його вчинення

Крім того, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у листі від 09.04.2021 № 1089/0/2-21 (абз. 1, 2 сторінки 7) виявити адміністративне правопорушення означає установити наявність підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо). Висновок про те, що виявлено правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, на час судового розгляду не сплив 6-місячний строк з дня виявлення адміністративного правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, зважаючи на наявність обставини, що пом`якшують відповідальність, якою є щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суддя вважає, що стягнення в мінімальних межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у виді штрафу відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 172-6, 221, 283-285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяОксана ВОЗНЮК