ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2024 Справа №607/23523/24 Провадження №3/607/9708/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

розглянув матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 , непрацевлаштованого, неодруженого, освіта середня, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення

У С Т А Н О В И В:

01 листопада 2024 з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) (справа №607/23523/24; провадження №3/607/9708/2024).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №619113 від 23 жовтня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 25 листопада 2023 року близько 16 год. 27 хв., перебуваючи в магазині «Епіцентр», що в м. Тернопіль, по вул. Поліська, 7, таємно шляхом вільного доступу викрав навушники ТМ «JBL» модель «Т520ВТ», чим спричинив матеріальну шкоду на суму 1550 грн., за що передбачена відповідальність за частиною другою статті 51 КУпАП.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2024 року кримінальне провадження №0000328 від 02 лютого 2024 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, закрито на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У зв`язку з ухваленням Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області рішення про закриття кримінального провадження №0000328 від 02 лютого 2024 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, прокурор окружної прокуратури направив матеріали Тернопільському РУП ГУНП в Тернопільській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Внаслідок чого уповноваженими працівниками поліції щодо ОСОБА_1 було складено протокол ВАД №619113 від 23 жовтня 2024 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що дійсно 25 листопада 2023 року в приміщенні магазині «Епіцентр», що в м. Тернопіль, по вул. Поліська, 7, незаконно заволодів навушниками ТМ «JBL» модель «Т520ВТ». Зазначив, що розуміє, що своїми діями спричинив матеріальну шкоду й визнав вину.

Факт викрадення чужого майна шляхом крадіжки підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №619112 від 23 жовтня 2024 року та поясненнями ОСОБА_1 від 23 жовтня 2024 року, у яких особа, яку притягують до адміністративної відповідальності, визнає свою вину.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною першою статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення, та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами й відповідно складу адміністративного проступку в діях такої особи.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон № 3886), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, було змінено редакцію статті 51 КУпАП. Зокрема, було змінено вартість викраденого майна, розмір якої (вартості) відмежовував дрібну крадіжку, відповідальність за яку було встановлено КУпАП, та відповідні кримінально карані діяння. Так, до набрання чинності Законом № 3886 дрібним викраденням чужого майна могла вважатися тільки крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість викраденого не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Беручи до уваги вимоги підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV, пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України до 09 серпня 2024 року це становило 302,8 грн.

Новою редакцією статті 51 КУпАП, після набрання чинності Законом № 3886, законодавець не тільки значно збільшив вартість викраденого майна, яке підпадає під ознаки дрібного викрадення, але й суттєво змінив саму структуру цієї норми, зокрема кваліфіковані та особливо кваліфіковані склади, а також суворість стягнення за вчинення цього проступку.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відтак, з огляду на взаємопов`язаність норм законодавства про адміністративні правопорушення та законодавства про кримінальну відповідальність низка кримінальних правопорушень фактично втратили той ступінь суспільної небезпечності, що притаманний кримінально караним діянням. Вочевидь було б несумісним з принципом верховенства права продовжувати переслідувати у кримінально-правовому порядку особу за вчинення діяння, за яке після зміни закону передбачено адміністративну відповідальність. Це б також не відповідало легітимній (правомірній) меті, яку переслідував законодавець під час ухвалення Закону № 3886.

Верховний Суд з цього приводу зробив висновок, що внесені зміни до статті 51 КУпАП, які стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (постанова від 07 жовтня 2024 року, справа № 278/1566/21).

Крім того, у цій постанові найвищий суд у системі судоустрою України зазначив, що із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886 кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 Кримінального кодексу України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією статті 51 КУпАП.

Перехід від більш суворого виду юридичної відповідальності, яким є кримінальна відповідальність, до менш суворого адміністративної відповідальності, у цілому відповідає сутності принципу зворотної дії закону, що його визначено у статті 58 Конституції України. Проте, зміна кваліфікації діяння, яке підпадало під ознаки кримінального проступку або злочину, на адміністративне правопорушення, повинно ураховувати й інші принципи притягнення до відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають (друге речення частини другої статті 8 КУпАП). У цій нормі відтворено принципи заборони зворотної дії законів (lex ad praeterian non valet) та заборони ретроактивності кримінальних законів, неможливості призначення покарання без закону (nullum crimen sine lege).

Оскільки суворість санкції статті 51 КУпАП співмірна з кримінальним покаранням притягнення особи до адміністративної відповідальності за чинення адміністративного проступку, передбаченого цією статтею КУпАП, має гуртуватися на тих самих принципах, що їх дотримуються при притягненні до кримінальної відповідальності.

Такий висновок суду кореспондує з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з позиціями цього суду, сформульованими у рішеннях «Гурепка проти Укpaїни» від 6 вересня 2005 року (заява № 61406/00), «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) та інших.

У цьому сенсі Закон № 3886 частково встановив адміністративну відповідальність (передбачив склади дрібного викрадення, яких не існувало раніше) та посилив відповідальність за дрібне викрадення, а також змінив вартісні показники викрадення чужого майна, що мало наслідком декриміналізацію окремих складів кримінальних правопорушень і як наслідок закриття відповідних кримінальних проваджень.

Відповідно до частини восьмої статті 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Цей припис, однак, не свідчить, що орган, уповноважений складати протоколи про адміністративне правопорушення, має здійснювати кваліфікацію дій особи за законодавством, яке діє на момент закриття кримінального провадження, оскільки це прямо суперечитиме частині першій статті 8 КУпАП та зазначеним вище принципам притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, дії ОСОБА_1 мають оцінюватися з урахуванням редакції КУпАП, що була чинна під час і за місцем вчинення правопорушення, тобто станом на 25 листопада 2024 року.

Частина друга статті 51 КУпАП, у редакції чинній на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного проступку, встановлювала відповідальність за повторне вчинення дрібного викрадення чужого майна протягом року особою, яку вже було піддано адміністративному стягненню за таке правопорушення.

Утім, у матеріалах адміністративної справи відсутні докази про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 51 КУпАП протягом року, що передував вчиненню інкримінованих йому адміністративних проступків.

Таким чином, суд позбавлений можливості встановити наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 51 КУпАП, у редакції, що діяла на момент вчинення ОСОБА_1 відповідних діянь, тобто повторне протягом року вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Аналогічна позиція зазначена у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративне правопорушення» від 17 жовтня 2014 року № 11.

За таких підстав суд робить висновок, що матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 51 КУпАП, необхідно повернути до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для їх належного дооформлення.

Керуючись статями 7, 38, 44, 256, 278 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 51 КУпАП, повернути до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для належного дооформлення.

2. Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіТ. І. Якімець