Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю секретаря судового засідання Богдан Л.М.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Веремчука В.В.,

потерпілої - ОСОБА_2 ,

представника потерпілої - Бакаєвича А.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Веремчука В.В. на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою суду ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КпАП України, та на підставі ст. 36 КпАП України накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Визначено стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнана винною за те, що вона 04.09.2024 року о 09:05 год. у м. Луцьку по вул.. Карпенка-Карого 5, керуючи автомобілем Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , при перестроюванні з лівої смуги руху в праву не дала переваги в русі автомобілю Kia Rio, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій самій смузі руху на яку мала намір перестроїтись ОСОБА_1 та скоїла з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортний засіб Kia Rio, д.н.з. НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такі дії кваліфіковані поліцейським, як порушення п. 10.3. ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КпАП України.

Вона ж, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 879392 від 10.09.2024 року, за вказаною адресою, керуючи автомобілем Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , залишила місце ДТП, до якої була причетна не повідомивши працівників поліції. Такі дії кваліфіковані поліцейським, як порушення п.2.10 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність ст.122-4 КпАП України.

Не погоджуючись із постановою суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КпАП України. Посилається на те, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 є помилковими та передчасними, оскільки суд не у повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а викладені у постанові висновки не відповідають дійсним обставинам. Вказує, що зібраними доказами, зокрема, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , фотографіями, відеозаписом та рапортом поліцейського жодним чином не доводиться здійснення зіткнення між автомобілем Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 та Kia Rio, д.н.з. НОМЕР_2 .

У зв`язку з наведеним просить призначити в справі стосовно ОСОБА_1 комплексну судову-автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу, проведення якої доручити судовим експертам Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 та її захисника, думку потерпілої ОСОБА_2 та її представника, доходжу наступного висновку.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За положеннями статтей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду, вказаних вимог закону судом першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 дотримано та вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях останньої складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КпАП України, а тому вказаний вище висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КпАП України.

ОСОБА_1 своєї вини у порушенні п.10.3, 2.10 ПДР України та відповідно вчиненні адміністративних правопорушень, які їй інкримінуються, не визнає, оскільки вказує, що не відчула зіткнення з автомобілем Kia Rio, д.н.з. НОМЕР_2 та не знала, що стала учасницею ДТП.

Проте, такі її доводи до уваги не приймаються з огляду на таке.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом, а саме протоколами про адміністративне правопорушення, фототаблицями з місця ДТП, рапортом поліцейського, схемою ДТП, поясненнями свідка та іншими матеріалами справи.

Підстави ставити під сумнів пояснення свідка ОСОБА_5 чи наявні в матеріалах справи докази, які дають можливість відтворити обставини ДТП, у апеляційного суду відсутні.

Фактично сама ОСОБА_1 надавала аналогічні пояснення в судовому засіданні як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді. Також в ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та її захисник зауважували про відсутність, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, механічних пошкоджень на транспортному засобі Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 04 вересня 2024 року та ініціювали проведення комплексної судово-автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи для встановлення обставин справи.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує ту обставину, що саме ОСОБА_1 за власною ініціативою покинула місце ДТП і таким чином саме власними діями створила труднощі для відтворення дійсної обстановки ДТП та оцінки дій учасників ДТП відповідно з вимогами ПДР.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

На думку апеляційного суду наведені у клопотанні доводи про необхідність призначення експертизи щодо того як мали діяти водії, встановлення механічних пошкоджень транспортних засобів, є необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення фактичних даних події, яка ставиться у вину ОСОБА_1 , а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 фактично не заперечує факт керування транспортним засобом 04 вересня 2024 року, факт випередження нею транспортного засобу білого кольору, спілкування з потерпілою під час зупинки біля світлофора, а тому заперечення останньою здійснення нею ДТП, на переконання апеляційного суду, враховуючи встановленні обставини події та наявні в матеріалах справи докази, є вибудуваною стратегією захисту.

Не бере до уваги апеляційний суд посилання захисника, що пошкодження автомобіля Kia Rio, д.н.з. НОМЕР_3 є нехарактерними та не могли утворитися внаслідок обставин описаних в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки є суб`єктивною думкою сторони захисту, яка жодними доказами не підтверджена.

З огляду на наведене, апеляційні доводи ОСОБА_1 та її захисника про відсутність в діях першої складу інкримінованих їй адміністративних правопорушень не заслуговують на увагу суду, оскільки повністю спростовуються викладеним вище, а матеріали справи містять докази, які підтверджують порушення ОСОБА_1 ПДР України та відповідно вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КпАП України.

Отже, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в розрізі із наявними у ній доказами в їх сукупності суд апеляційної інстанції вважає, що наведені вище та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені стороною захисту в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену постанову судді, - без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст. 247, 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Веремчука Володимира Валентиновича залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук