Провадження № 3/761/4144/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Пономаренко Наталія Василівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Шевченківського Управління патрульної поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянку України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

-за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва з Шевченківського Управління патрульної поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві про надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Із наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 589298, вбачається, що такий було складено 06.04.2024 року інспектором СЮП ВП Шевченківського УП ГУНП у м. Києві старшим лейтенантом поліції.

У фабулі зазначеного протоколу вказано про те, що 06.04.2024 року о 17 год. 03 хв. за адресою: АДРЕСА_2 громадянка ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, що виразилось у тому, що остання перебувала у п`яному вигляді в громадському місці та отримала гостру інтоксикацію в результаті вживання алкогольних напоїв, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечувала щодо обставин викладених у протоколі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 150 Сімейного кодексу України заначено, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено, що ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей - тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час розгляду вказаної справи, судом встановлено, що 06.04.2024 року о 17 год. 03 хв. за адресою: АДРЕСА_2 громадянка ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, що виразилось у тому, що остання перебувала у п`яному вигляді в громадському місці та отримала гостру інтоксикацію в результаті вживання алкогольних напоїв, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.184 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 589298 від 06.04.2024 року, копією паспорту ОСОБА_1 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , фотоматеріалами, а також іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП повністю доведена.

При накладенні адміністративного стягнення з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, відсутності обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, вважаю, що стягнення у вигляді попередження відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Керуючись ст.ст. 24, 24-1, 33-35, 184, 221, 251-252, 268, 277, 283-285, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до вимог ст. 307-308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути пред`явлена до виконання на протязі трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: