Справа № 183/8734/24
№ 3/183/4948/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., за участю: секретаря судового засідання Ткач К.О., потерпілого ОСОБА_1 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, стосовно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. 2-я П`ятирічка Ленінградського району Краснодарського краю РФ, громадянина України, пенсіонера, вдівця, ветерана військової служби, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за таких обставин: 13 серпня 2024 року о 09 годині 35 хвилин на перехресті доріг по вул. Гідності та вул. Зелінського в м. Самар Дніпропетровської області, де рух регулюється сигналами світлофора, водій автомобіля «Peugeot 307», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , рухаючись на заборонений (червоний) сигнал світлофора, не надав перевагу у русі автомобілю «Peugeot 301», НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався на дозволяючий сигнал світлофора, в результаті чого між автомобілями відбулося зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено п. 8.7.3 е) ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно того дня, а саме 13 серпня 2024 року о 09 годині 35 хвилин він керував автомобілем «Peugeot 307», н/з НОМЕР_2 , на якому рухався по вул. Г.Зелінського, на перехресті вул. Сучкова та вул. З.Білої зупинився перед світлофором на червоне світло. Пересвідчившись, що загорілося для нього зелене світло світлофора, він почав рух по прямій на вул. З.Білої. Коли виїхав на середину перехрестя з правого боку він відчув удар, який скоїв автомобіль «Peugeot 301», НОМЕР_3 . Вважає повністю не винуватим себе у вчиненні вказаного ДТП, оскільки автомобілем він керує зараз рідко, через вік, спішити йому було нікуди, бо він їхав на кладовище до дружини, тому він дочекався саме зеленого світла для себе і тільки тоді почав рух. Перед світлофором він стояв і чекав, в той же час як інший водій поїхав на червоне світло світлофора.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що того дня, а саме 13 серпня 2024 року о 09 годині 35 хвилин він керував автомобілем «Peugeot 301», НОМЕР_3 , на якому рухався зі сторони літака в м. Новомосковську (м. Самар) по вул. Сучкова (Гідності), де на перерехресті, проїжджаючи на зелене світло світлофора, в його автомобіль, а саме в заднє ліве крило та двері в`їхав автомобіль «Peugeot 307», н/з НОМЕР_2 , який їхав з вул. Г.Зелінського на вул. Зіни Білої. Після ДТП його розвернуло і він ще бачив зелене світло світлофора у своєму напрямку, потім світлофор почав перемикатися на червоний. В даному ДТП вважає себе не винуватим, оскільки впевнений, що водій автомобіля «Peugeot 307», н/з НОМЕР_2 , їхав на червоне світло. Хотів взяти відеозапис з камер відео спостереження, однак йому дали відповідь, що камери, які могли зафіксувати подію, не працюють.

Судом безпосередньо дослідженні докази, які надані на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення разом зі схемою місця ДТП, долученою до нього; письмові пояснення ОСОБА_2 ; письмові пояснення ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися принципом презумпції невинуватості, закріпленим у ст. 62 Конституції України, відповідно до якого тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 інкримінується порушення ним вимог п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху, що і стало причиною ДТП за обставин, викладених у протоколі.

Відповідно до пункту 8.7.3 е) Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

Суд звертає увагу на те, що наявність у діях водія причинного зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР та відповідними наслідками.

З досліджених матеріалів справи, пояснень учасників судового провадження, не вбачається, що ОСОБА_2 здійснював рух на заборонений (червоний) сигнал світлофора, і як наслідок порушень в його діях п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху.

Так, під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження факт порушення ОСОБА_2 п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху, оскільки всі докази на підтвердження вказаних у протоколі обставин ґрунтуються виключно на поясненнях потерпілого ОСОБА_1 . Зважаючи, що потерпілий є заінтересованим учасником процесу і його інтереси є протилежними інтересам сторони захисту, рішення суду не може бути обґрунтоване суперечливими показаннями потерпілого, не підтвердженими іншими доказами, а також показаннями, які за обставинами даної справи могли бути наслідком помилкового сприйняття потерпілим подій і фактів.

Водночас, перевірити пояснення потерпілого ОСОБА_1 в сукупності з іншими докази під час судового розгляду не виявилося можливим, оскільки жодного іншого належного і допустимого доказу на підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, суду не надано.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення разом зі схемою місця ДТП не можуть бути беззаперечними доказами вини особи, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказують співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Тому, на переконання суду, відомості відображенні поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення про порушення водієм ОСОБА_2 п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху і, як наслідок наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Інших беззаперечних і достатніх доказів, які би доводили вину ОСОБА_2 поза розумним сумнівом, матеріали справи не містять.

Водночас, відповідно до п. 16.1 Правил дорожнього руху перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють.

Згідно з п. 16.5 Правил дорожнього руху у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Беручи до уваги досліджені судом пояснення потерпілого ОСОБА_1 та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , судом у діях ОСОБА_2 не вбачається порушень вимог п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху, натомість в діях останнього наявне порушення п. 16.5 Правил дорожнього руху.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Так, у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, та не може бути перекладено на суд.

Враховуючи зазначене, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, та враховуючи те, що під час судового розгляду обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, доходжу висновку про відсутність доказів порушення ОСОБА_4 вимог п. 8.7.3 е) ПДР та, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 124, 247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Гузоватий