Справа № 359/8200/24
Провадження № 3/359/3736/2024
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2024 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участю особи, яка притягується до відповідальності адміністративний матеріал, що надійшов від Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №020973 від 22.07.2024 р., 22.07.2024 року о 07 год. 30 хв. в с. Щасливе по вул. Фестивальна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Avensis» д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, мова нечітка. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що він в стані ніякого сп`яніння не перебував. Відмовився від проходження огляду, бо так йому сказали працівники поліції. Також зазначив, що даний протокол, складений з порушенням чинного законодавства та є незаконним.

Суддя, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Так, структура кожного окремого складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення, об`єктивну сторону, суб`єкт правопорушення і суб`єктивну сторону складу правопорушення. Зазначені ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, який ставиться в провину ОСОБА_1 , водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає умисну форму вини.

Так, у п. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (частина перша статті 266 КУпАП).

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Відповідно до п. 2-4 вищевказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Так, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, передумовою для проходження водієм огляду на стан сп`яніння має бути виявлення (встановлення) поліцейським ознак сп`яніння, які передбачені пунктом 3, 4 розділу І Інструкції. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. Разом з тим, поліцейським до матеріалів справи не додано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження виконання вимог Інструкції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .

При цьому, слід зазначити, що лише чітке дотримання вказаної вище процедури, зокрема проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.

Враховуючи викладене, для визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом (водія), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, обов`язковими для доведення у своєму взаємозв`язку та сукупності підлягають наступні обставини: законність вимоги щодо проходження огляду на стан сп`яніння; дотримання процедурного (процесуального) порядку пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння; факт відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проходження такого огляду; а також факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом.

В разі недоведеності будь-якої з вищевказаних обставин в діях особи не може бути встановлено склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ААД № 020973 від 22.07.2024 року у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Проте з двох відеозаписів, наданих працівниками поліції з нагрудних камер від 22.07.2024 року, суду неможливо пересвідчитись, яким чином співробітник патрульної поліції встановив наявність вказаних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

З наданого відеозапису взагалі не можливо встановити, що у ОСОБА_1 були наявні та виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому не зафіксовано жодних ознак алкогольного сп`яніння. Це в свою чергу свідчить про те, що на відеозаписі не зафіксовано, які саме у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а також, які саме дії вчинював поліцейський, направлені на виявлення ознак сп`яніння, зазначених в протоколі. Ці обставини вказують на необґрунтованість вимоги поліцейського щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, оскільки лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак сп`яніння, останній повинен на вимогу останнього пройти відповідний огляд.

Це в свою чергу свідчить про те, що вищезазначені вимоги порядку проходження огляду на стан сп`яніння щодо ОСОБА_1 працівниками поліції були порушені, тобто порушено процедуру зазначених в законі дій працівниками поліції, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ є порушенням права на захист. Достатніх підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння у поліцейських не було, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на проходження медичного огляду вписані ознаки, які не підтверджуються жодними доказами.

При цьому, з даних, що містяться у відеозаписі з нагрудної камери поліцейського на диску, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер», та формально від огляду в медичному закладі. Так, із даного відеозапису слідує, що поліцейський лише запитав в останнього, чи буде він проходити огляд на місці зупинки за допомогою "Драгера", чи такий огляд проводиться в лікарні. Після цього не зафіксовано будь-яких подальших подій та дії працівників поліції щодо детального роз`яснення ОСОБА_1 можливості проходження огляду у медичному закладі та порядку його проходження, а саме, що у разі відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловлення незгоди з його результатами, водій може бути направлений поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а відразу вже складено протокол, який надано на підпис ОСОБА_1 .

Це в свою чергу свідчить про те, що на відеозаписах не зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці та у медичному закладі, оскільки останній не роз`яснювався належним чином порядок такого огляду, а лише формально, загальною фразою, поліцейський повідомив, що такий огляд може проводиться на місці або в лікарні.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також, за змістом відеозапису події, долученого поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення, слідує, що цей відеозапис є коротким, не охоплюють всю процедуру від зупинки водія до моменту складання протоколу, не відображає всієї процедури роз`яснення порядку проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 . На вказаному відеозаписі зафіксовано лише, що поліцейський частково роз`яснив права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 та не роз`яснив зміст ст. 59, 63 Конституції України, та ніби то було зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Відеозапис триває близько 2 хвилин, що дає можливість прийти до висновку про швидкий перебіг подій, які мали місце 22.07.2024 року, та неможливість швидкого реагування особи, яка не має на це спеціальних знань, на події, які відбувалися (зупинено водія о 07.30 год, направлення у лікувальний заклад взагалі завчасно о 07.45 год, складено протокол о 07.50 год).

Долучений до матеріалів справи відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, так як обставини, які зафіксовані на ньому, не відображають хід подій, що відбувались від моменту зупинки транспортного засобу до того часу, як працівники поліції закінчили складання процесуальних документів, що в свою чергу не підтверджує правомірність їх дій та дотримання процедури як огляду, так і складення процесуальних документів, що описано вище.

Таким чином, до матеріалів справи додано диск, що містить кілька самостійних окремих відеозаписів, які не фіксують повного перебігу подій, та на яких не зафіксовано будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , які зазначені у протоколі, що в свою чергу ставить під сумнів, як безпосередньо складений протокол, так і докази, якими він підтверджується. Додані у якості доказів відео файли не містять жодної інформації, яка б свідчила, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку.

Крім того, на відеозаписі працівник поліції вказує ОСОБА_1 , що в направленні необхідно написати, що останній відмовляється їхати до медичного закладу, оскільки останній відмовився від проходження огляду. При цьому не роз`яснюючи наслідки для ОСОБА_1 такого запису в направленні .

З відеозапису також вбачається, що у водія ОСОБА_1 відсутнє порушення мови.

Отже з відеозапису неможливо відтворити обставини адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

Вказане є порушенням положень ст.264 КУпАП та «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року.

Водночас, працівниками поліції було складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Формальне складення працівником поліції направлення на огляд не є достатньою підставою забезпечення можливості проведення такого огляду, що свідчить про передчасність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вище викладене, суд відкидає посилання на направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 22.07.2024 р.

Також, в матеріалах справи наявний рапорт працівника поліції, однак на думку суду даний доказ є неналежним доказом, оскільки належить до внутрішніх документів Бориспільського РУП ГУНП в Київській області. Враховуючи, що дані рапорту прямо не підтверджують винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, а також не узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, суд вважає такий рапорт неналежним та недопустимим доказом винуватості останнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій, має бути складений уповноваженою на те особою та має містити поряд з даними про особу правопорушника і інші відомості необхідні для вирішення справи.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення ААД №020973 від 22.07.2024 року відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону. Протокол про адміністративне правопорушення, що складений з порушенням вищезазначених вимог законодавства не може бути поставлений в основу розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим він не є достатнім доказом вини.

Інших обставин в протоколі не відображено, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушень про які вказано в протоколі.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №020973 від 22.07.2024 року, складений щодо ОСОБА_1 не можливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Це в свою чергу свідчить про те, що матеріали даної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

Враховуючи викладене та зазначені норми Закону, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 1 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.130 ч. 1 та п.1 ст. 247 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С. М. Вознюк