ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Возної Дар`ї Вікторівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, ОСОБА_1 12.08.2024 року о 10.08 год. в м. Лиман по вул. Привокзальна біля буд. 5, керував т.з. KIA Sorento н.з. НОМЕР_2 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу "Драгер", результат огляду 1.29% проміле, чим порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 130 КУпАП..

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Возна Д.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не може бути притягнутий до за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він є військовослужбовцем, а тому до нього застосовуються спеціальні норми, передбачена ст. 266-1 КУпАП.

Вказує, що ОСОБА_1 був не згоден з результатом тесту Драгер, однак працівники поліції не забезпечили останньому проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі.

Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції є неналежними доказами.

Захисник Ковальов О.О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на газоаналізаторі «DRAGER », результат огляду позитивний з показником 1,29% проміле; роздруківкою результатів огляду на стан сп`яніння на газоаналізаторі «DRAGER»; відеозаписом з боді камери поліцейського.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він є військовослужбовцем, а тому до нього застосовуються спеціальні норми, передбачена ст. 266-1 КУпАП слід зазначити наступне.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, у статті 15 КУпАП передбачено особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема відповідно до частини першої статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

В статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом, а тому військовослужбовці, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 був не згоден з результатом тесту Драгер, однак працівники поліції не забезпечили останньому проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі.

Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер, результат тесту 1, 29 проміле. Надалі, працівник поліції запитує чи згоден останній з результатом тесту, на що він повідомляє що не згоден. Потім працівник поліції розязснює ОСОБА_1 про необхідність, в такому разі, проведення огляду на стан алкогольного спяніння в медичному закладі, однак останній вчиняє дії щодо ухилення від такого огляду. Працівники поліції неодноразово роз`яснують ОСОБА_1 про необхідність, у разі незгоди з результатом огляду на місці зупинки, пройти огляд у медичному закладі, однак ОСОБА_1 ухиляється від відповіді та через деякий час ставить підпис в акті огляду на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного спяніння, в графі з результатом згоден стоїть підпис ОСОБА_1 .

Вищенаведене дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу та працівниками поліції не порушено порядку огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння відповідали вимогам, передбаченим ст.ст. 254 - 256 КУпАП, та приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух» та «Про Національну поліцію».

Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Возної Дар`ї Вікторівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун