Справа № 161/5786/24 Провадження №33/802/399/24 Головуючий у 1 інстанції:Рудська С. М.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 Бакаєвича А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бакаєвича Анатолія Вікторовича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 травня 2024 рокупро притягнення ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Світязь Шацького району Волинської області, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року притягувався: 30.01.2024 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 372099 за ч.3 ст.121 КпАП України, працюючого на посаді водія у ФОП ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КпАП України, і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 17.03.2024 року о 00:45 годині, на 99 км. а/д Н-22 сполученням Устилуг Луцьк Рівне, у селі Гаразджа Луцького району, в порушення вимог п.31.3 «б» ПДР України, повторно протягом року керував транспортним засобом RENAULT Master, д.н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, проте своєчасно його не пройшов. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КпАП України..

В поданій апеляційній скарзі захисник вважає постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки вона не відповідає фактичним обставинам справи, а також винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, без з`ясування дійсних обставин справи у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Просить постанову щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КпАП України, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника, які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Так, згідно ч.2 ст.7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КпАП України).

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Положеннями статей 251 та 252 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно приписів ст.278 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Переглядом справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог статей 245, 252, 280 КпАП України, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КпАП України.

Так, переглядаючи справу в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.31.3 «б» Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КпАП України є обґрунтованою та такою, що підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 417489 від 17.03.2024 року, складеним відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КпАП України (а.с. 1);

- рапортом інспектора роти № 2 БУПП у Волинській області ДПП лейтенанта поліції Омельчука М.В. від 17.03.2024 року в якому останній зазначив, що причиною зупинки транспортного засобу RENAULT Master, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 став його рух у комендантську годину (а.с.4);

- відеозаписом із нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського на якому зафіксований факт керування ОСОБА_1 , 17.03.2024 року о 00:45 годині, на 99 км. а/д Н-22 сполученням Устилуг Луцьк Рівне, у с. Гаразджа Луцького р-ну, ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 31.3 «б» ПДР України, транспортним засобом RENAULT Master, д.н.з. НОМЕР_1 . Працівниками поліції в ході перевірки документів було встановлено, що строк дії попередньо пройденого вказаним автомобілем обов`язкового технічного контролю завершився у листопаді 2023 року та будь-які інші відомості не здобуті (а.с.15).

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 який пояснив, що він є фізичною-особою підприємцем, а ОСОБА_1 є його сином і працює у нього на посаді водія. Транспортний засіб RENAULT Master, д.н.з. НОМЕР_1 дійсно належить йому, строк дії обов`язкового технічного контролю вказаного автомобіля закінчився в листопаді 2023 року.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і у повній мірі підтверджують факт повторного протягом року вчинення ОСОБА_1 будь-якого з порушень, передбачених ч.ч.1-3 ст.121 КпАП України.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в даному випадку він не може бути суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КпАП України, а відповідальність має нести власник транспортного засобу, є необґрунтованими.

Відповідно до ч.4 ст.121 КпАП України, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

При цьому ч.3 ст.121 КпАП України передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до визначених Правилами дорожнього руху України термінів, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як встановлено у п.2.3а Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно п.31.1 Правил дорожнього руху України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.31.3 б Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Разом із тим, відповідальність, що настає за ч.3 ст.121 КпАП України України, передбачена не за факт відсутності документу про технічний огляд як такого, а саме за факт керування транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Отже, у випадку, коли водієві відомо, що автомобіль, керувати яким він планує, не пройшов обов`язкового технічного контролю, водій має відмовитися від здійснення керування таким автомобілем, а якщо він не обізнаний про такі обставини перед початком керування, останній має з`ясувати, чи підлягає конкретний автомобіль обов`язковому технічному контролю, і якщо так, то чи проведено такий контроль.

Таким чином, за вимогами чинного законодавства водій повинен уникати керування транспортними засобами, не маючи достовірної інформації про відповідність їх технічного стану та обладнання вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, тобто і тих, які не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю), а натомість ОСОБА_1 30.01.2024 року вже був притягнутий до відповідальності за ч.3 ст.121 КпАП України, та 17.03.2024 року повторно здійснив порушення вимог ст.121 КпАП України.

З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КпАП України, доведена повністю, і тому твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах у справі.

Таким чином, висновок у постанові судді про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КпАП України, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КпАП України не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КпАП України, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених ч.4 ст.121 КпАП України, відповідно до вимог ст.33 КпАП України, у межах передбаченого ст.38 КпАП України строку.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновків про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, апеляційні доводи захисника є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 22, 284, 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Бакаєвича Анатолія Вікторовича залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гапончук