ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2397/24 Справа № 206/4499/24 Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні за участі адвоката Климась Ю.І., свідка ОСОБА_1 апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Климась Ю.І. на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2024 року щодо:

ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 02 серпня 2024 о 23 год. 43 хв. в м. Дніпро по вул. Немировича-Данченко, буд. 46, водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Lexus ES 350 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат скалв 2,16 ‰ (проміле). Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність факту керування саме в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що в матеріалах справи не міститься доказів факту керування транспортним засобом, саме в стані алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до матеріалів автомобіль був припаркований та не рухався,а лише після приїзду патрульної поліції ОСОБА_2 підійшла до авто та надала пояснення щодо наїзду на бордюр, і зазначила, що вже після дорожньо-транспортної пригоди піднялася додому до своєї подруги де вжила шампанське, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Посилається на відеозапис події, на якому під час приїзду патрульного екіпажу зафіксовано, що за кермом транспортного засобу ОСОБА_2 не перебувала.

Вказує про порушення права на захист, оскільки судом першої інстанції проведено судовий розгляд без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, крім того захиснику не надано матеріали справи для ознайомлення, через що захист був обмежений у формуванні своєї позиції.

Вважає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь ОСОБА_2 , оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на її винуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, кваліфікованого саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про час, дату та місце судового засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомлена належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши: адвоката Климась Ю.І., який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених в ній підстав, допитавши свідка ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, вважаю вимоги апеляційної скарги слушними та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вищезазначених вимог закону судом першої інстанції не дотримано в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не відповідає фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Обґрунтовуючи висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 907085 від 03.08.2024, рапорт працівника поліції від 02.08.2024 та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

При цьому, судом не надана належна правова оцінка доказам, що містяться в матеріалах справи, оскільки залишено без належної уваги матеріали долученого відеозапису на якому дійсно не встановлено факту перебування ОСОБА_2 за кермом під час приїзду екіпажу поліції та керування нею транспортним засобом до дорожньо-транспортної події саме в стані алкогольного сп`яніння.

Перевіривши апеляційні доводи захисту в частині посилання щодо недоведеності факту керування в стані алкогольного сп`яніння та вживання спиртних напоїв після ДТП, суд вважає їх такими, що підтверджуються матеріалами справи.

Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять відеозапис з нагрудних камер працівників поліції на якому зафіксовано подія правопорушення. На початку запису видно розташування транспортного засобу Lexus ES 350 д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого водія не було, також з розмови патрульних чутно, що останні телефонують особі та пропонують підійти до авто, для складання адміністративного матеріалу. Згодом, підходить ОСОБА_2 , які одразу пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому співробітниками поліції не з`ясовано не конкретизовано коли саме до чи після керування транспортним особа особа вживала спиртні напої.

Надалі на відеозаписі зафіксовано порядок проведення огляду та складення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Наведені вище події, які зафіксовані на відеозаписі підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_1 яка зазначила, що на час приїзду екіпажу ОСОБА_2 автомобілем не керувала, а вжила шампанське незадовго до приїзду поліції після ДТП, як в`їхала в бордюр.

Свідок суду повідомила, що 02 серпня 2024 року близько 23:10 до неї приїхала ОСОБА_2 , яка під час паркування у дворі здійснила наїзд на бордюр та подушкою безпеки пошкодила собі обличчя та підборіддя, після чого піднялась до неї додому, де остання обробила їй незначні пошкодження та запропонувала зняти стрес випивши шампанського. Після того, як трохи випили, і десь о 23:15, ОСОБА_2 зателефонували поліцейські та запропонували спуститись до машини. Після чого вона разом з ОСОБА_2 пішли до машини, де вже їй було запропоновано пройти огляд.

Так, об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає саме керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини не підтверджуються сукупністю доказів і, зокрема відеозаписом з нагрудним відеореєстраторів працівників поліції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Так, під час перегляду відеозапису слідує, що ОСОБА_2 дійсно не заперечує, що на час приїзду екіпажа вжила спиртні напої, однак під час розмови зі співробітниками поліції не вказала, що саме на момент дорожньо-транспортної пригоди вона була у стані сп`яніння чи керувала авто. Разом з ОСОБА_2 на відео видно і свідка ОСОБА_1 , яка будучи допитаною в суді апеляційної інстанції зауважила, що ОСОБА_2 вживала напої вже після вчинення ДТП, що матеріалами справи та наявними доказами не спростовується.

Враховуючи зафіксований на відеозаписі зміст пояснень ОСОБА_2 , яка не повідомляла про те, що керувала транспортним засобом у стані сп`яніння, беручи до уваги пояснення свідка, яка зазначила, що саме після ДТП вони вжили спиртні напої, у співробітників поліції не було достатніх підстав вважати, що ОСОБА_2 вжила алкогольні/спиртні напої до ДТП та керувала автомобілем у такому стані та відповідно підстав для кваліфікації її дій за ч.1 ст. 130 КУпАП не було.

Перевіривши наведені апеляційні доводи, співставивши їх з матеріалами справи, проаналізувавши зміст долученого відеозапису, вислухавши пояснення свідка ОСОБА_1 , приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Відповідно до змісту ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення, суд не може вийти за його межі та погрішити процесуальне становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи наведені обставини, вважаю за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Климась Ю.І., - задовольнити.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2024 року щодо ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко