запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/67/24Головуючий у 1-й інстанції Дацюк О.І.
Єдиний унікальний №336/8524/23Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 вересня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 15.08.2023 року приблизно о 01 год. 45 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в м.Запоріжжі на вул.Тульська, 11, передав право керування транспортним засобом марки «Mitsubishi L200», д.н.з. НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується роздруківкою результатів приладу «Alcotest Drager 6820», результат тестування склав 0,90 ‰, (тест №2091), чим порушив п.2.9 «г» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що судом порушено вимоги ст.268 КУпАП, оскільки справу розглянуто за його відсутності, він не був своєчасно сповіщений про час розгляду справи.

Він не знав, що ОСОБА_2 вживала алкогольні напої, він разом з нею алкогольні напої не вживав. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Судом накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, яке не передбачено санкцією даної статті, оскільки таке стягнення може застосовуватись лише до водіїв, яким він не являвся.

Відеозапис з нагрудної боді-камери поліцейських не містить фіксації передачі ним права керування автомобілем ОСОБА_2 .

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений через додаток «Viber» у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом ДСА України за №28 від 23.01.2023.

Тому у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що 07.09.2023 року судове засідання відбулося без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції. Між тим, про час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь належним чином, звертався до суду з клопотаннями про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення слухання справи. А тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП є безпідставними, і суд мав достатні підстави розглядати справу без участі правопорушника.

Законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції через розгляд справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Положення КУпАП не містять спеціальних норм, що передбачають можливість зупинення судового провадження у зв`язку з проходженням особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, військової служби за призовом під час мобілізації.

Так, згідно до п.2.9 «г» ПДР України, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані. Відповідальність за невиконання зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступними доказами.

Так, винуватість ОСОБА_1 доведена

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №512214, згідно якого 15.08.2023 року приблизно о 01 год. 45 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в м.Запоріжжі на вул.Тульська, 11, передав керування транспортним засобом марки «Mitsubishi L200», д.н.з. НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується роздруківкою результатів приладу «Alcotest Drager 6820», результат тестування склав 0,90 ‰, (тест №2091), чим порушив п.2.9 «г» Правил дорожнього руху України;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, за результатом якого встановлено у ОСОБА_2 позитивний результат з показником 0,90 ‰ алкоголю;

- роздруківкою результатів приладу "Alcotest Drager 6820", з яких вбачається, що ОСОБА_2 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу "Alcotest Drager 6820", а результат тестування склав 0,90 ‰, (тест №2091), підписавши протокол тестування без зауважень;

- постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.09.2023 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за керування 15.08.2023 року приблизно о 01 год. 45 хв. транспортним засобом марки «Mitsubishi L200», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається рух автомобіля «Mitsubishi L200», д.н.з. НОМЕР_1 та його зупинка, за кермом перебувала ОСОБА_2 . Остання повідомила про відсутність в неї документів на автомобіль та посвідчення водія.

На запитання патрульного поліцейського ОСОБА_2 відповіла, що посвідчення водія вона не отримувала (запис 01:50). ОСОБА_1 , в свою чергу, вказав, що вона попросила його підвезти. ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції надав документи на транспортний засіб, який перебуває на обліку у військовій частині.

ОСОБА_1 , який стояв поруч, намагався врегулювати дану ситуацію без складання протоколу про адміністративне правопорушення та зазначив про те, що ОСОБА_2 вживала алкоголь, трошки випила. ОСОБА_2 в цей же час зазначила, що вжила 0,5 л пива декілька годин назад (запис 01:52).

Працівниками патрульної поліції ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, на що остання погодилася пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу.

ОСОБА_2 було надано на огляд цілісність упакування тестувальної трубки, проведено контрольний забір повітря, а надалі безпосередньо тестування останньої з результатом 0,90 ‰ алкоголю, що зафіксовано протоколом тесту №2091, з яким вона погодилася.

У апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би вказували на незаконність постановленого судом рішення в цій частині.

У зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу відповідно до вимог ст.ст.33-36 КУпАП. При цьому, санкція ч.1 ст.130 КУпАП не містить альтернативних видів та меж адміністративного стягнення, а визначена правопорушнику міра відповідальності за вчинене ним порушення правил дорожнього руху за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою, а також відповідає меті стягнення - виховання особи, яка його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст.23 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про безпідставне накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки дійсно ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу, в тому з огляду на санкцію ч.1 ст. 130 КУпАП на він не може бути позбавлений права керування транспортним засобом.

У зв`язку з чим постанову суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 вересня 2023 року в цій справі щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з постанови судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 вересня 2023 року рішення про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом.

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 336/8524/23