Номер провадження: 33/813/1168/24
Номер справи місцевого суду: 496/7859/23
Головуючий у першій інстанції Портна О. П.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_1 ,

адвоката Боголюбської Анни-Марії Олександрівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ,

адвоката Алфєєва Дмитра Миколайовича, представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Боголюбської Анни-Марії Олександрівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП у зв`язку зі спливом строків накладення стягнення, встановлених ст. 38 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На вищевказану постанову суду адвокат Боголюбська А.О., захисник Шевченко М.М. 31 березня 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та закрити провадження по адміністративній справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Боголюбська А.О., посилається на те, що:

судом першої інстанції були проігноровані чисельні порушення при оформленні ДТП;

схема місця ДТП не відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВД України №1395 від 07 листопада 2015 року, а саме:

сталий орієнтир до якого на схемі здійснена прив`язка об`єктів і слідів зазначена некоректно;

з відомостей наявних в матеріалах справи неможливо достеменно встановити час ДТП; У схемі ДТП некоректно відображена дорожня розмітка;

у схемі порушений масштаб та логіка розташування транспортних засобів; Не зазначений гальмівний шлях транспортних засобів;

не зазначений порушений пункт ПДР.

При складенні протоколу та схеми не враховані ухил дороги та неможливість побачити машину що наближається, особливо за умов, що така машина рухається з високою швидкістю. При цьому швидкість з якою рухались і автомобіль №1 і автомобіль №2 достеменно також неможливо встановити , адже на схемі не відображені гальмові путі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Потерпілий ОСОБА_4 був сповіщений телефонограмою про дату та час судового засідання, будь-яких клопотань чи заяв від нього до суду не надходило (а.с. 73).

Від адвоката Алфєєва Д.М., представника ОСОБА_3 , перед судовим засіданням яке призначене на 05 червня 2024 року, надійшло клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілою особою у даній справі та допустити адвоката Алфєєва Д.М., представника ОСОБА_3 до розгляду справи в якості представника потерпілого для дачі пояснень, оскільки ОСОБА_3 є власником автомобілю який зазнав механічних ушкоджень при ДТП яка сталася 08 листопада 2023 року.

Суд на місці постановив задовольнити клопотання адвоката Алфєєва Д.М., представника ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_3 потерпілим.

Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення адвоката Боголюбської А.О., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 , адвоката Алфєєва Д.М., представника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №075599 від 09 листопада 2023 року, водій ОСОБА_2 , 08 листопада 2023 року о 22 годині 20 хвилин за адресою: автодорога м28 Одеса-Южний 20км.+140 м, керував автомобілем «PEUGEOT 301», державний номерний знак НОМЕР_1 , при перестроюванні, не надав перевагу в русі автомобілю «МАN» номерний знак НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, та завдано матеріальний збиток. Також пасажирка автомобіля «PEUGEOT 301», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 отримала легкі тілесні ушкодження, а саме ЗЧМТ,СЗМ.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані належно оформлені матеріали, передбачені розділом ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року. Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_2 .

Як вбачається з пояснень ОСОБА_4 , наданим після ДТП, він керував автомобілем «МАN» номерний знак НОМЕР_2 по автодорозі М28 зі сторони ст. Усатове в сторону 2 Стовпів, рухався в крайній правій полосі зі швидкістю 68 км/год. паралельно з ним в лівій полосі рухався автомобіль таксі НОМЕР_1 , він увімкнувши правий поворот і раптово повернув вправо, ОСОБА_4 намагався зупинитись але він здійснив зіткнення з його автомобілем на його полосі. Після чого автомобілі залишились на місці ДТП, викликали працівників поліції.

В письмовому поясненні ОСОБА_6 , яка є матір`ю ОСОБА_7 , пасажирки автомобіля «PEUGEOT 301» та яка зі слів доньки надала письмове пояснення в якому зазначила, що 08 листопада 2023 року о 21.30 год. визвавши службу таксі «BOLT» з номерним знаком НОМЕР_3 », їдучі додому на з`їзді з Клеверного мосту, водій таксі з 3 полоси вирішив звернути на з`їзд на ст. Усатове. Внаслідок чого зіткнувся з фурою. Удар був у пасажирську сторону де перебувала її донька. У водія був навігатор якому він не підтримувався.

В письмовому поясненні ОСОБА_2 наданим після ДТП зазначено, що він керуючи транспортним засобом «PEUGEOT 301» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по об`їзній дорозі в сторону 2 Стовпів в середньому ряду ввімкнув правий поворот для перестроювання і знизив швидкість до 40 км/год, в цей час в правій полосі, його вирішив обігнати вантажний автомобіль «МАN» і так як у нього була висока швидкість він знаходячись позаду не відреагував на його поворот і зніс його обганяючи з правої сторони, що заборонено. В результаті пошкоджено автомобіль з правої сторони.

Схема місця ДТП не містить зауважень ОСОБА_2 .

Судом першої інстанції зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, встановлено, що водій автомобіля «PEUGEOT 301» ОСОБА_2 , рухаючись зі сторони ст. Усатове у сторону 2 Стовпів, що має три смуги для руху, рухався у другій полосі, та здійснюючи маневр перестроювання на праву смугу для руху, з подальшим виїздом на смугу вправо, в порушення п. 10.3 Правил, не пересвідчився про відсутність транспортних засобів, які рухалися в попутному напрямку, не переконався, що його подальший маневр буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого не надав переваги в русі автомобілю «МАN», який рухався в попутному напрямку, в третій смузі руху, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. Та суд вважає, що дії ОСОБА_2 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Так, вина ОСОБА_2 , в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №075599 від 09 листопада 2023 року, підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 листопада 2023 року, поясненнями водіїв ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та свідка.

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним порушенням вказаної норми матеріального права є порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 10.3 ПДР України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що водій ОСОБА_2 перед тим як перестроїтись з середньої полоси в праву крайню полосу, переконався в дзеркалі заднього виду що позаду нікого немає почав виконувати перестроювання без порушень п. 10.3. ПДР України є необґрунтованими, оскільки є власним тлумаченням апелянта обстановки, яка склалася, яка суперечить матеріалам справи відповідно до яких, водій ОСОБА_2 здійснюючи маневр перестроювання, не впевнився в тому, що цей маневр буде безпечним як для нього, так і для інших учасників дорожнього руху, помилково розраховуючи на наявність у нього умов для вчинення перестроювання, та не пропустив автомобіль ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.10.3 ПДР.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції були проігноровані чисельні порушення при оформленні ДТП та схема місця ДТП не відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, судом не приймаються, оскільки способами захисту, визначеними чинним законодавством, а саме, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_2 не скористався.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Інших правових доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки спростовується вищевикладеним.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Боголюбської Анни-Марії Олександрівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева