Справа № 503/2290/24
Провадження №3/503/1861/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 КУпАП,

встановив:

10 жовтня 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 170068, згідно змісту якого 07.10.2024 року близько 21.30 години в будинку за місцем мешкання по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила неправомірні дії відносно малолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на адресу якої кричала, штовхала, штовхнувши у плече, через що дитина почала плакати, їй була завдана шкода її психологічному або фізичному здоров`ю, у зв`язку з чим ОСОБА_1 своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1732 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про поважність причин неявки суду не повідомила, про місце і час розгляду справи була своєчасно сповіщена належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП та у відповідності до Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, шляхом надіслання їй судової повістки про виклик на номер її телефону, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 170068 від 10.10.2024 року (а.с.2) та в її письмовому поясненні від 09.10.2024 року (а.с.11), які підписані нею без яких-небудь зауважень, зокрема правильності зазначення її номера телефону, а також зазначений нею в поданій до суду 24.10.2024 року заяві на отримання електронних повісток, про що свідчить відповідна довідка від 25.10.2024 року про доставку повідомлення у додаток «Viber». При цьому, захисник ОСОБА_1 - адвокат Москаленко Р.А. подав до суду через систему «Електронний суд» клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 перебуває в лікарні з дитиною, через що стало неможливим зустріч з клієнтом, для всебічного визначення обставин справи. Однак, суд звертає увагу на те, що захисником не було надано суду доказів на підтвердження обставини дійсного перебування ОСОБА_1 в лікарні. Водночас суд відзначає те, що розгляд даної справи раніше призначений на 24.10.2024 року вже був відкладений судом саме внаслідок подання 23.10.2024 року стороною захисту - адвокатом Москаленком Р.А. відповідного клопотання для підготовки захисту. Тому суд вважає, що клопотання захисника про чергове відкладення судового розгляду задоволенню не підлягає, оскільки вважає, що з 24.10.2024 року, тобто більше двох тижнів, захисник мав достатньо процесуального часу для з`ясування із своєю підзахисною особою обставин для визначення зі своєю позицією і побудови захисту у справі обсяг досудового оформлення якої становить лише 14 аркушів. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і її захисника на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, ч.2 ст. 268 КУпАП не визнає обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1732 КУпАП. У зв`язку з вище викладеним суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єкти по відношенню до яких можливе вчинення домашнього насильства визначені спеціальним законом - Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Крім того, відповідно до пунктів 14, 17 ч.1 ст. 1Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

У відповідності до положень ч.1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім іншого, ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рапорту помічника чергового ВПД №1 (м. Кодима) Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 09.10.2024 року (а.с.5), 09.10.2024 року о 14.30 годині надійшло повідомлено зі служби 102 про те, що 09.10.2024 року о 14.30 годині за адресою: АДРЕСА_3, мати б`є свою доньку. Заявниця ОСОБА_3 .

Згідно змісту письмової заяви ОСОБА_2 від 09.10.2024 року (а.с.6), наданої нею в присутності педагогів - директора школа ОСОБА_7 та класного керівника ОСОБА_8, ОСОБА_2 хоче проживати з бабусею, тому що мати погрожує їй, що здасть її в колонію для малолітніх, а бабусю в тюрму, і як мене народила так і уб`є, заставляє її сидіти з трьома дітьми, одного разу пішла в дев`ять вечора і прийшла в три години ночі, і майже немає нічого їсти, але останні три дні мати почала готувати їсти.

Згідно письмових пояснень, наданих потерпілою - малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 09.10.2024 року (а.с.9-10), наданих нею в присутності педагога - класного керівника ОСОБА_8, вона проживає разом зі своєю матір`ю та вітчимом, молодшими сестричками та молодшим братиком. 07.10.2024 року близько 21.00-22.00 години, мати її сварила, через те, що вона не могла знайти соску молодшого братика, упіймала її за волосся та почала тягнути, та кинула її на підлогу через, що остання почала плакати, заспокоївшись мати відправила її спати, однак вона погано спала, так як була схвильована діями матері, морально подавлена, пригнічена та продовжувала плакати.

В свою чергу, згідно змісту письмових пояснень самої ОСОБА_1 від 09.10.2024 року (а.с.11-12), вона проживає разом зі своїм співмешканцем з ОСОБА_4 , з яким виховують чотирьох малолітніх дітей. Зі старшою донькою ОСОБА_2 нормальні відносини, проте останнім часом донька на неї ображається через те, що остання її сварить, оскільки донька не прибирає за собою постіль, не миє посуд, бере без її дозволу її особисті речі. Під час сварки з донькою, вона може накричати на неї та в пориві гніву штовхнути її. Черговий конфлікт з донькою відбувся 07.10.2024 року, під час якого вона шукаючи соску молодшого сина, підвищувала голос на доньку та коли вона відповіла їй аналогічно, штовхнула її в плече, через що вона почала плакати, так як їй стало образливо, після чого вона попросила вибачення у доньки та запропонувала заспокоїтись, та коли донька заспокоїлась вимкнула світло та положила дітей спати.

Водночас письмове пояснення ОСОБА_3 від 09.10.2024 року (а.с.7-8) суд не приймає як самостійний доказ, оскільки остання не була очевидцем конфлікту між ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_2 , а знає про вищезазначені події лише зі слів онуки.

Таким чином пояснення ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_2 є взаємовиключними, а суд не має можливості надати перевагу певним з них визнавши викладену у них версію події дійною.

Водночас в характеристиці (а.с.14), наданій Грабівським ліцеєм Кодимської міської ради Подільського району Одеської області на малолітню ОСОБА_2 як його ученицю, відзначено, що ОСОБА_2 легко піддається чужому впливу.

При цьому, суд відзначає, що враховуючи особливий суб`єкт особи, яка на досудовому оформленні справи була визначена потерпілою - особа в малолітньому віці, то опитування останньої з огляду на об`єкт охоронюваних прав, правові наслідки і чутливість самих взаємовідносин доцільно проводити із залученням спеціаліста у галузі дитячої психології і з долученням до матеріалів його висновку задля виключення можливого перебільшення дійсних обставин відповідної події і маніпуляції з її викладенням, в тому числі з боку осіб, які мають вплив на цю малолітню особу.

За відсутності згаданого суд не вважає за можливе визнати особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, винною у вчиненні пред`явленого їй адміністративного правопорушення виключно на підставі лише письмової заяви і письмового пояснення малолітньої особи, яка не несе жодної юридичної відповідальності за правдивість повідомленого нею і характеризується як така, що легко піддається чужому впливу.

Жодних інших доказів на підтвердження обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення у матеріалах справи не міститься, зокрема пояснень свідків та/або відеозаписів.

За умов заперечення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, самого вчинення пред`явленого їй адміністративного правопорушення, то суд не вважає лише одні письмові пояснення потерпілої особи, які суперечать показам особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, достатніми та достовірними доказами вини особи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не має залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи зазначене вище матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу належних, допустимих і достатніх доказів, на підставі яких суд мав би можливість дійти до неспростовного висновку про наявність в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу пред`явленого правопорушення. У зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності доказів (недоведеності) винуватості особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 КУпАП, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 1732 ч.1, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 1732 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, особою щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко