Справа № 141/600/24
Провадження № 33/801/881/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_1 адвокатки Кашпрук Т. В. на постанову судді Оратівського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою судді Оратівського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн 00 к. за те, що він, будучи членом позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, лише 25 червня 2024 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік.

Захисниця ОСОБА_1 адвокатка Кашпрук Т. В. подала апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просила скасувати постанову судді Оратівського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації, а тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вказувала, що наказом директора Комунального некомерційного підприємства «Оратівська лікарня планового лікування» Оратівської селищної ради (далі КНП «Оратівська ЛПЛ») № 1 від 01 січня 2024 року завідувачу хірургічного відділення ОСОБА_1 надано 0,5 посади сумісництва лікаря-хірурга поліклінічного відділення з 01 січня 2024 року, у той час як наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності) № 867 від 29 грудня 2023 року лікаря-хірурга ОСОБА_1 включено членом до складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто на момент винесення наказу про включення до складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ОСОБА_1 не перебував на посаді лікаря-хірурга поліклінічного відділення і, відповідно, не міг виконувати навіть функції члена вказаної комісії.

Окрім того ОСОБА_1 не знав, що його включили до складу цієї комісії, оскільки його підпису на вказаному наказі немає, а про включення його до складу військово-лікарської комісії ОСОБА_1 дізнався через деякий час від знайомих. Відповідно він не знав і не міг знати, що був суб`єктом подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Будь-яких доказів, які б свідчили про обізнаність ОСОБА_1 у необхідності подання декларації матеріали справи не містять.

Отже ОСОБА_1 був не обізнаний у вимогах антикорупційного законодавства, і навіть про включення його до складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії, що зобов`язували його подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки на момент винесення вказаного закону він не перебував на посаді лікаря-хірурга, та, окрім того, будь-які його підписи, які б свідчили про його обізнаність, на вказаних наказах відсутні.

Таким чином особа, уповноважена особа на складання протоколу про адміністративне правопорушення, належних доказів на підтвердження викладених в протоколі обставин щодо наявності складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, не зібрала та не долучила до протоколу матеріали, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП установлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 577 від 12 вересня 2024 року ОСОБА_1 , будучи членом позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, лише 25 червня 2024 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, як на підставу доведеності вини послався, зокрема, на протокол про адміністративне правопорушення, лист КНП «Оратівська ЛПЛ» № 1073 від 03 вересня 2024 року, витяг з наказу КНП «Оратівська ЛПЛ» № 1 від 01 січня 2024 року, посадову інструкцію лікаря-хірурга поліклінічного відділення, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності) № 867 від 29 грудня 2023 року, декларацію за 2023 рік.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, є необґрунтованим, оскільки в порушення вимог статті 280 КУпАП суд не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно приміткою до статті 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вказаною нормою установлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Підпунктом «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі голови та члени медико-соціальних експертних комісій, а також голови, їх заступники, члени та секретарі позаштатних постійно діючих військово-лікарських і лікарсько-льотних комісій, які при цьому не є особами, зазначеними у пункті 1 частини першої цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 61-1 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

З 1 січня 2024 року до 31 березня 2024 року включно суб`єкти декларування (крім тих, які мають право на відтермінування) повинні подати щорічні декларації за 2023 звітний період.

Як зазначено вище адміністративна відповідальність за частиною першою статті 172-6 КУпАП настає в разі порушення вимог фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається в активній формі прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Така правова позиція викладена в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року № 223-943/0/4-17.

Крім того на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України у рішенні від 06 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010).

Статтею 10 КУпАП установлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, як стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки.

Водночас фактична помилка (error fakti) це хибне уявлення особи про характер або фактичні наслідки свого діяння.

Відповідно до витягу з наказу № 1 від 01 січня 2024 року ОСОБА_1 , завідувачу хірургічним відідленням, надано 0,5 посади сумісництва лікаря-хірурга поліклінічного відділення з 01 січня 2024 року.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 867 від 29 грудня 2023 року ОСОБА_1 включено до складу (резервного) як члена позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У даному випадку ОСОБА_1 , будучи членом складу (резервного) позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , відноситься до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а тому є суб`єктом декларування, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру декларацій електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітній період 2023 року ОСОБА_1 подав 25 червня 2024 року.

Разом з тим, з урахуванням послідовних пояснень ОСОБА_1 щодо його необізнаності у вимогах антикорупційного законодавства та про включення його до складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії, що зобов`язувало його подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тим більше, що на момент винесення цього наказу, зокрема 29 грудня 2023 року, він не перебував на посаді лікаря-хірурга, а також за відсутності в матеріалах справи документальних підтверджень щодо ознайомлення ОСОБА_1 із вказаним вище наказом № 867 від 29 грудня 2023 року щодо включення його членом позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії, зокрема в строк до 31 березня 2024 року, це не визначає належної його обізнаності з цими обставинами у встановленому законом порядку, а відтак і можливості усвідомлення власного обов`язку подання до завершення вказаного строку щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік.

Долучена до матеріалів справи посадова інструкція лікаря-хірурга поліклінічного відділення від 02 січня 2023 року, з якою мав би бути ознайомлений ОСОБА_1 , а натомість в графі «З посадовою інструкцією ознайомлений (на)» міститься напис «Від підпису відмовився», не свідчить про обізнаність ОСОБА_1 в оформлені його на 0,5 посади лікаря хірурга. Ця інструкція датована 02 січня 2023 року, а сам наказ про сумісництво посади лікаря хірурга, який міститься в матеріалах справи, датовано 01 січня 2024 року. Хто і на підставі чого зробив у ній відмітку про відмову ОСОБА_1 в ознайомленні з цією інструкцією органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, не встановлено.

Лист КНП «Оратівська ЛПЛ» № 1073 від 03 вересня 2024 року, за змістом якого усім членам військово-лікарської комісії неодноразово в усному порядку доводилися вимоги антикорупційного законодавства, не є беззаперечним доказом та не підтверджує факт обізнаності ОСОБА_1 в обов`язках позаштатного члена військово-лікарської комісії, у томі числі у поданні декларації.

Будь-яких доказів, які б свідчили про обізнаність ОСОБА_1 у необхідності поданні декларації матеріали справи не містять.

Отже подання 25 червня 2024 року ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 календарний рік у цьому випадку хоча й вчинено з пропущенням визначеного законом строку її подання, проте це пропущення зумовлене поважними причинами відсутністю інформування ОСОБА_1 щодо його відповідного обов`язку відповідальними працівниками шляхом письмового ознайомлення з наказом про включення до складу позаштатної військово-лікарської комісії та доведення у зв`язку з цим ОСОБА_1 вимог антикорупційного законодавства у належний спосіб, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, диспозиція якої передбачає обов`язковою умовою його вчинення несвоєчасне подання такої декларації саме без поважних причин.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_1 адвокатки Кашпрук Т. В. задовольнити.

Постанову судді Оратівського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк