ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О. М.

за участю секретаря Чистої В. В.

захисника Головченка О. В. (в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисника Головченка О. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , 1996 року народження, жовтня місяця, 26 числа, працюючого ФОП, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 85 грн.

Захисник ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Зазначив, що постанову отримав представник ОСОБА_1 , яка діяла на підставі довіреності, проте через незнання процесуального законодавства не ставила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В подальшому відбулось загострення психічного здоров`я ОСОБА_1 через повномасштабне військове вторгнення рф в Україну, часткову руйнацію місця проживання апелянта та вже з 05.09.2022 МСЕК видала довідку про другу групу інвалідності ОСОБА_1 , вказано на його непрацездатність.

Вказав, що звернення до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги було здійснено 28.08.2024, який надав відповідне доручення адвокату для ведення справи.

Зазначив, що доступ до матеріалів справи було надано тільки 12.09.2024. Тому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді.

ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду. В апеляційному суді його інтереси представляє адвокат Головченка О. В., який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, просив його задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Разом з тим, вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на справедливий розгляд судом, яке гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинне тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначено, «що від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, призначеної на 25.06.2021, про що свідчить зворотнє повідомлення, що повернулось на адресу суду, в якому стоїть запис про те, що лист ОСОБА_1 отримав особисто (а.с. 21). Справу було розглянуто за участю ОСОБА_1 , про що свідчить журнал судового засідання (а.с. 22).

Повний текст постанови було проголошено 29.06.2021 та 30.06.2021 постанова надіслана до ЄДРСР. Цього ж дня ОСОБА_1 отримав оскаржувану постанову, про що свідчить розписка (а.с. 25), в якій ОСОБА_1 поставив свій підпис.

Постанова суду набрала законної сили 05.07.2021, та в період строку на апеляційне оскарження постанови судді, ОСОБА_1 не подавав апеляційну скаргу, та після набрання постановою законної сили, 07.07.2021 сплатив штраф, про що свідчить квитанція (а. с. 26).

Тобто, зазначене вказує на те, що ОСОБА_1 за результатами прийнятого рішення не мав наміру на його оскарження, та був згоден з прийнятим судом рішенням.

Доводи захисника про те, що відбулось загострення психічного здоров`я ОСОБА_1 внаслідок повномасштабного військового вторгнення рф в Україну, часткову руйнацію місця проживання апелянта та те, що 05.09.2022 МСЕК видала довідку про другу групу інвалідності ОСОБА_1 , вказано на його непрацездатність, не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки ці події відбулися вже після набрання постановою законної сили, яку ОСОБА_1 у 2021 році не оскаржив та сплатив штраф.

Також апеляційний суд наголошує що оскаржувана постанова винесена у 2021 році, а апеляційна скарга подана через досить тривалий період (3 роки). В той час, як строк на апеляційне оскарження постанови судді у справах про адміністративне правопорушення складає 10 днів з дня винесення рішення.

ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції був присутній, отримав оскаржувану постанову наступного дня після проголошення повного тексту постанови та сплатив штраф після набрання постановою законної сили.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що захисником не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, тобто наявності об`єктивних, непереборних обставин, які перешкоджали йому звернутися з апеляційною скаргою у передбачений законом строк.

Тому у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва 25 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Фаріонова