Справа №345/5234/24
Провадження № 3/345/1386/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2024 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Гапоненко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою по АДРЕСА_1 , громадянина України, за ст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

8 вересня 2024 щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, серія № ЕПР1 № 125678.

У цьому протоколі зазначено, що 08.09.2024 о 21 год 12 хв в с. Пійло, на дорозі Н-10 61 км, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з вулиці, яка веде до с. Сівка Калуська, не дав дорогу автомобілю Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався дорогою Н-10 в сторону с. Голинь, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає, та порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху, і вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Захисник адвокат Іванів О.Б. подав клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовує тим, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних доказів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України. Пункт 10.2. ПДР передбачає наступні правила: «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає». Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що ОСОБА_1 виїжджав із житлової зони, двору, місця стоянки, автозаправочної станції чи прилеглої території. Згідно п. 1.10 ПДР «прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них;»; «житлова зона - дворові території, а також частини населених пунктів, позначені дорожнім знаком 5.34». За таких обставин в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення п. 10.2 ПДР, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки він не здійснював виїзд із прилеглої території. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено безпідставно, докази суперечливі між собою та не дають чіткої уяви про подію ДТП. Вважає, що дії працівників поліції по відношенню до ОСОБА_1 були є упередженими та такими, що спрямовані виключно на обвинувальний ухил.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 08.09.2024 о 22 год їхав з с. Сівка Калуська, і при виїзді в с. Пійло зупинився на прилеглій дорозі, за 1,5 м перед виїздом на головну дорогу. Там була нанесена дорожня розмітка переривчаста лінія. З лівої сторони, по головній дорозі, рухалось багато машин. Після того як проїхали дві машини, він почув сильний гуркіт, а потім удар, і одна з машин, яка зіткнулась із його машиною, зупинилась за 200 м від місця зіткнення. В момент удару він перебував на прилеглій дорозі. Його машина після удару відкотилась на 1,5 м назад.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що стояв неподалік автобусної зупинки в с. Пійло. Бачив, що перед виїздом на головну дорогу, на прилеглій дорозі зупинився автомобіль Фольксваген, водій якого увімкнув світловий покажчик повороту. Бачив, коли на великій швидкості в автомобіль Фольксваген, який зупинився на прилеглій дорозі, в`їхав автомобіль Міцубісі, що рухався головною дорогою та який заносило сильно в різні боки під час руху. Після удару автомобіль Міцубісі зупинився приблизно за 200 метрів від місця зіткнення. Він був на місці ДТП коли були поліцейські і розповідав їм про обставини, які бачив, але поліцейській його не допитали.

Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Іваніва О.Б., показання свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно пункту 10.2 Правил дорожнього руху, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних доказів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, описаних у протоколі.

Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що ОСОБА_1 здійснював виїзд на головну дорогу.

Згідно пункту 1.10 Правил дорожнього руху, прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них;»; «житлова зона - дворові території, а також частини населених пунктів, позначені дорожнім знаком 5.34.

За обставинами справи, встановленими суддею, ОСОБА_1 в момент зіткнення перебував на другорядній дорозі.

Із наявної в матерілах справи схеми місця ДТП вбачається, що транспортний засіб Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , перебуває за п`ять метрів до краю проїзної частини автомобільної дороги Н-10.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки.

Як вбачається із схеми місця ДТП, дорожня розмітка на проїзній частині наявна.

Разом з тим, на схемі місця ДТП відсутні дані, які б вказували на фіксування слідів зіткнення транспортних засобів саме на проїзній частині (осип скла, залишки рідин автомобілів, відірвані елементи (чи їх куски) кузова, тощо).

З відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, видно, що перед автомобілем Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , знаходиться відірваний внаслідок удару номерний знак, що вказує на зіткнення транспортних засобів не на проїзній частині.

Також з цих відеозаписів видно, що на місці події присутній очевидець події, який пояснює працівникам поліції про те, що автомобіль Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , до настання ДТП перебував за межами проїзної частини дороги, і що інший транспортний засіб в нього в`їхав.

Цим очевидцем є ОСОБА_3 , якого суддею допитано як свідка.

Проте дані про цього свідка поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення не внесено, письмове пояснення не відібрано.

При таких обставинах в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення п. 10.2 ПДР, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а відтак і склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 9, 124, 247, 283-287 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 діб з часу проголошення.

Суддя: