Справа № 181/863/24
Провадження №3/181/438/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року смт. Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області

Літвінова Л.Ф., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла з відділення поліції №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець ЗСУ оперативний черговий в/ч НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 , притягнутого по ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2024 року о 18.00 годині водій ОСОБА_1 по автодорозі Т-04-28 Слов`янка-Межова-Бердянськ керував автомобілем марки NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер Алкотест 6810. Результат тесту 0.42‰. При цьому ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив перекидання зазначеного авто, що зазнало пошкодження.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Руденко О.В. надав суду клопотання з посиланням на те, що ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не вчиняв, висновки працівників поліції є передчасними. Вказується, що показник технічного приладу мав позначку 0.42‰, втім згідно положень Віденської Конвенції про дорожній рух, яка була ратифікова у 1968 році, а також положення Європейської угоди від 01.05.1971 року, якою була доповнена Віденська Конвенція, зокрема п.6 ст.8 «Водії» регламентує наступне: «В національному законодавстві потрібно передбачити спеціальні положення, що стосуються управління під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповіних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з управлінням транспортним засобом. У будь-якому випадку максимальний рівень вмісту алкоголю в крові відповідно до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається». Враховуючи таблиці перерахунку одиниць вимірювання алкоголю в крові та повітрі, що видихається 0,25 мг на літр повітря, що видихається дорівнює 0,5 проміле. Вважає, що національним законодавством не встановлено показник допустимого рівня алкоголю у повітрі, що видихається мають застосовуватись норми міжнародного права. За правилами Віденської Конвенції про дорожній рух від 01.05.1971 року (зі змінами, внесеними Європейською угодою від 01.05.1971 року) водій вважається таким, що не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, якщо показник алкоголю в повітрі, що видихається не перевищує 0,25 мг на літр повітря, що видихається, тобто 0,5 проміле. За таких обставин матеріалами справи не доведено винуватість ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 КУпАП, тому просить закрити провадження по справі.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зважаючи на той факт, що в провадженні судді знаходиться три справи про адміністративні правопорушення за правопорушення, передбачені ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 вважаю, що, згідно ст.36 КУпАП, вони мають бути об`єднані в одне провадження та їм слід присвоїти загальний номер справи №181/863/24 (провадження №3/181/438/24).

Відповідно до ч.2 ст.38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Як вбачається зі змісту протоколу серії ААД №753643 правопорушення по ст.124 КУпАП вчинено ОСОБА_1 12 червня 2024 року, втім на момент розгляду справи, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності з дня вчинення правопорушення минув.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП слід закрити.

Вивчивши доводи та аргументи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.ст.245,280,256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу DragerAlcotest 6810 № ARBL-0603, за показниками якого у ОСОБА_1 виявлено 0,42 проміле. Проведення тесту відбувалось 12 червня 2024 року о 18.35 годині, показники температура повітря відсутні.

Відповідно п.6 ст.8 Віденської конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Україною, у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25мг на літр повітря що видихається, що в перерахунку за загальновідомими калькуляторами метричних одиниць, складає більш ніж 0,5 проміле. Враховуючи положення статті 9 Конституції України, статті 26 Віденської конвенції, статей 15, 19 Закону № 1906-IV, міжнародно-правовий принцип сумлінного виконання міжнародних зобов`язань, при здійсненні правосуддя суди повинні враховувати, що існує пріоритет міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, над національним законом та іншими актами законодавства, крім Конституції України. Тобто якщо таким міжнародним договором встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Виходячи з наведеного, покази технічного приладу як 0,42 проміле є меншими за максимально допустимий рівень алкоголю встановлений Конвенцією, а тому у суду відсутні докази, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Слід також зауважити, що матеріалами справи підтверджується те, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності являється військовослужбовцем ЗСУ, займає посаду оперативного чергового в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладання такого обов`язку на суд не передбачено.

Згідно з ст. 252 КУпАП- орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, положеннями п. 9.15 розділу ІХ Інструкції про порядок організації патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України передбачено спеціальний порядок проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовця.

Крім того, даною Інструкцією для успішного виконання завдань, покладених на підрозділи Служби правопорядку, передбачено необхідність постійної взаємодії Військової служби правопорядку з підрозділами Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 23 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, начальник органу управління Служби правопорядку в гарнізоні підпорядковується начальникові відповідного органу управління Служби правопорядку. Він відповідає за забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій гарнізону, у військових містечках, на вулицях і в громадських місцях, за організацію діяльності підрозділів Служби правопорядку щодо запобігання кримінальним та іншим правопорушенням серед військовослужбовців Збройних Сил України, їх виявлення і припинення, а також за забезпечення захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, участь у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.

Начальник органу управління Служби правопорядку в гарнізоні зобов`язаний, зокрема взаємодіяти з військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, органами Національної поліції, іншими правоохоронними органами, у тому числі обмінюватися з ними інформацією для швидкого і повного виявлення та розкриття кримінальних та виявлення інших правопорушень.

Статтею 5 Закону України «Про національну поліцію» також передбачено, що поліція у процесі своєї діяльності взаємодіє з органами правопорядку та іншими органами державної влади, а також органами місцевого самоврядування відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Положеннями ст.266-1 КУпАП встановлено порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.2 ст.266-1 КУпАП, огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Відповідно до ч.9 ст.266-1 КУпАП, огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про повідомлення працівниками Національної поліції Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про те, що ними було виявлено водія який виявився військовослужбовцем ЗСУ, у якого було були ознаки алкогольного сп`яніння. Вказані обставини, на думку суду, безпосередньо являються згадуваним у вищевказаних нормативних актах предметом взаємодії між органами Національно поліції та Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за наведених вище обставин, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд враховує, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена в ст. 7 КУпАП, є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

З огляду на вищевикладене, огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вважається недійсним, оскільки проведений з порушенням вимог ч.9 ст.266-1 КУпАП. Таким чином матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 130 КУпАП, а тому, вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене, на підставі ст.62 Конституції України та керуючись ч.1 ст.9, п.1 ч.1 ст.247, ч.2 ст.36, ч.2 ст.38, ст.124, ч.1 ст.130, 280, 283, ч.1 п.1 ст.284 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 №181/863/24 (провадження №3/181/438/24) по ч.1 ст.130 КУпАП та №181/865/24 (провадження №3/181/439/24) по ст.124 КУпАП в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №181/863/24 (провадження №3/181/438/24).

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, - закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя Л. Ф. Літвінова