Номер провадження: 33/813/2119/24
Номер справи місцевого суду: 510/1298/24
Головуючий у першій інстанції Дудник В.І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

захисника ОСОБА_1 - адвоката Ахрамовича Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою адвоката Ахрамовича Яна Ігоровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 24.06.2024 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн. на користь держави. Також з нього стягнуто на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 13.06.2024 року о 18.40 год. на відстані 800 м. від державного кордону України, в районі прикордонного знаку №1351, за населеним пунктом с. Новосільське Ізмаїльського району у складі групи осіб (чоловіків) було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який вчинив спробу здійснити перетин державного кордону з України до Румунії у причепі р/н НОМЕР_1 вантажного транспортного засобу - автомобіля марки «RENAULT» р/н НОМЕР_2 поза пунктом пропуску через державний кордон України без належних документів на право перетину державного кордону України.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Ренійського районного суду Одеської області від 24.06.2024 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 (а.с.14-15).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 19.07.2024 року засобами поштового зв`язку захисник Ахрамович Я.І. подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (а.с.21-26).

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 24.06.2024 року, посилаючись на поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження (а.с.21-22).

Вивчивши клопотання адвоката Ахрамовича Я.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Ренійського районного суду Одеської області була ухвалена 24 червня 2024 року без присутності ОСОБА_1 . Доказів отримання оскаржуваної постанови останнім, матеріали справи не містять. З заявою про ознайомлення з матеріалами справи захисник ОСОБА_1 - адвокат Ахрамович Я.І. звернувся 09.07.2024 року (а.с.16), при цьому в апеляційній скарзі останній вказує, що з матеріалами справи в електронному вигляді зміг ознайомитися лише 12.07.2024 року.

З огляду на викладене, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження апелянтом був пропущений з поважних причин, тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про права людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

В судовому засіданні, призначеному на 09.10.2024 року о 10:30 год., захисник ОСОБА_1 - адвокат Ахрамович Я.І. доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

При цьому, ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Так, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч. 3 ст.9 вказаного Закону визначено, що пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Зокрема, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ №263876 від 13 червня 2024 року (а.с.1);

- рапортом начальника прикордонної служби «Рені» підполковника ОСОБА_3 від 18 січня 2024 року, в якому викладені обставини порушення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (а.с.2);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який пояснив що він, будучи громадянином України, вирішив виїхати з м. Одеси, проїхати кордон через пункт «Маяки-Удобне-Паланка» та в подальшому заїхати в пункт пропуску «Орліван» та виїхати за кордон. Вирішив спробувати проїхати пункт пропуску «Паланка» незаконним шляхом, а саме у причепі вантажного автомобіля, так як офіційно його могли не пропустити. Хотів виїхати за кордон будь-яким шляхом, йому було потрібно попасти в область з метою незаконного виїзду, а саме незаконним шляхом. Розуміє, що здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України в Румунію (а.с.3);

- заявою ОСОБА_1 про те, що останній просив розглянути адміністративні матеріали, які були складені відносно нього 13.06.2024 року за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП без його присутності, у зв`язку з сімейними обставинами. З санкцією статті ознайомлений. Свою винну визнає, претензій не має (а.с.9).

Враховуючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази у сукупності, а також позицію ОСОБА_1 під час складання протоколу щодо визнання вини, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме спробу, у складі групи осіб, перетнути Державний кордон України поза пунктом пропуску на вихід з України до Румунії без належних документів на право перетину державного кордону України13 червня 2024 року о 18 годині 40 хвилин.

Доводи апеляційної скарги про те, що обставини, на підставі яких можна було б стверджувати про вчинення ним та іншими особами адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, були спровоковані діями особи, що діяла за дорученням працівників поліції, про що також свідчить те, що працівники поліції уже чекали на місці, де було виявлено осіб, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки будь-яких доказів на підтвердження неправомірних дій з боку працівників прикордонної служби або працівників поліції апелянтом не надано та судом не встановлено.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що у відповідності до ч. 3 ст. 256 КУпАП, ОСОБА_1 міг скористатися своїм правом та викласти в протоколі про адміністративне правопорушення зауваження з приводу обставин справи або дій працівників прикордонної служби, однак зазначеним правом не скористався. Натомість підписав протокол про адміністративне правопорушення, серії ПдРУ №263876, без зауважень, хоча саме в цьому протоколі було вказано про те, що ОСОБА_1 із ще 40 особами «…здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України в Румунію у причепі…».

З цих підстав, та обставина, що на окремому аркуші справи, на якому викладені пояснення з приводу мети ОСОБА_1 незаконного перетину кордону, відсутній його підпис, може свідчити лише про халатність невідомої посадової особи Державної прикордонної служби України, яка відбирала дані пояснення, але ніяк не про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 здійснив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Більше того, в окремій заяві, на якій мається підпис ОСОБА_1 , останній визнав свою вину у вчиненні інкримінуємого йому правопорушенні і просив справу в Ренійському районному суді Одеської області розглядати без його присутності (а.с.9).

Також безпідставними є твердження захисника Ахрамовича Я.І. про те, що вищевказані пояснення та заява апелянта були написані під дією примусу, зважаючи на те, що жодних доказів оскарження у встановленому законом порядку дій працівників прикордонної служби захисником надано не було. При цьому в заяві ОСОБА_1 вказав, що претензій не має (а.с.9).

Тобто позиція, яка викладена в заяві про визнання ОСОБА_1 своєї вини повністю узгоджується з його письмовими поясненнями від 13.06.2024 року, в яких він зазначив: «З моїх слів записано вірно, доповнення відсутні».

Посилання в апеляційній скарзі на незаконне затримання ОСОБА_1 понад добу, також не є переконливими, оскільки матеріали справи не містять протоколу затримання особи, або жодних інших відомостей про здійснення такої дії. Сам по собі факт проходження ОСОБА_1 медичного огляду ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 на наступний день після складення протоколу про адміністративне правопорушення не підтверджує незаконне утримання апелянта.

Крім того, факт оскарження ОСОБА_1 постанови позаштатної постійно-діючої ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.06.2024 року про придатність його до військової служби з підстав неврахування його дійсного стану здоров`я та процедури проведення огляду не спростовує наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що беззаперечно підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, зокрема відсутні: схема вчинення правопорушення, фото чи відеофіксація, а також в протоколі не зазначено про свідків, які могли б підтвердити вчинення апелянтом спроби незаконного перетину кордону, є необґрунтованими, оскільки нормами КУпАП та Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом МВС України від 18.09.2013 № 898, не передбачено таких дій при оформленні матеріалів справи за ст. 204-1 КУпАП. Присутність свідків під час складення протоколу за ст. 204-1 КУпАП також законодавством не вимагається.

Апеляційний суд Одеської області ще раз зазначає, що зібрані по справі докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги, в частині порушення судом першої інстанції вимог ст. 268, 277-2 КУпАП, з огляду на те, що в заяві (а.с.9), адресованій Ренійському районному суду Одеської області, ОСОБА_1 просив розглянути матеріали адміністративної справи за його відсутності з посиланням на сімейні обставини. Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що суд першої інстанції вживав заходи з метою сповіщення останнього про дату та час розгляду справи, а саме надсилав смс-повідомлення на його номер телефону ( НОМЕР_3 ), який був вказаний ОСОБА_1 в його заяві, однак смс-повідомлення не було доставлене з причини: «Абонент тимчасово недоступний» (а.с.11).

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, визнання ОСОБА_1 своєї вини на стадії оформлення матеріалів справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, районним судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Ахрамовича Яна Ігоровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ренійського районного суду Одеської області від 24.06.2024 року, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ренійського районного суду Одеської області від 24.06.2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Ахрамовича Яна Ігоровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Ренійського районного суду Одеської області від 24.06.2024 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда