Справа № 447/867/24 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 33/811/833/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Павленка Романа Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 2 травня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 , працюючи секретарем Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог п. 2. ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не повідомила у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів, а саме 15 грудня 2022 року на тридцять другій сесії VIII демократичного скликання Розвадіської сільської ради, при голосуванні за рішення №1167 «Про преміювання секретаря Розвадівської сільської ради» публічно не повідомила про конфлікт інтересів, який виник у неї під час участі у засіданні Розвадівської сільської ради. Таким чином ОСОБА_1 перебуваючи на посаді секретаря ради Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області, будучи відповідно до пункту «в» пункту 1 частини 1 статті Закону України «Про запобігання корупції», публічно не повідомила про конфлікт інтересів, який виник у неї під час участі у засідання Розвадівської сільської ради при голосуванні за рішення №1167 від 15 грудня 2022 року «Про преміювання секретаря Розвадівської сільської ради», чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. Датою вчинення адміністративного правопорушення є 15 грудня 2022 року, датою виявлення вказаного правопорушення є 20 березня 2024 року.

Окрім того, ОСОБА_1 працюючи секретарем Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог п. 2. ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не повідомила у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів, а саме 19 грудня 2023 року на тридцять другій сесії VIII демократичного скликання Розвадіської сільської ради, при голосуванні за рішення №1457 «Про преміювання секретаря Розвадівської сільської ради» публічно не повідомила про конфлікт інтересів, який виник у неї під час участі у засіданні Розвадівської сільської ради. Таким чином ОСОБА_1 перебуваючи на посаді секретаря ради Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області, будучи відповідно до пункту «в» пункту 1 частини 1 статті Закону України «Про запобігання корупції», публічно не повідомила про конфлікт інтересів, який виник у неї під час участі у засідання Розвадівської сільської ради при голосуванні за рішення №457 від 19 грудня 2023 року «Про преміювання секретаря Розвадівської сільської ради», чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. Датою вчинення вказаного правопорушення є 19 грудня 2023 року. Датою виявлення вказаного правопорушення є 20 березня 2024 року.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В доводах своєї апеляційної скарги зазначає, що постанову місцевого суду вона вважає незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наголошує, що чинним законом не передбачено чіткого порядку повідомлення про конфлікт інтересів під час засідання ради.

Повідомляє, що вона зазначала про конфлікт інтересів оголошенням, що вона не голосує за проект рішення, дане повідомлення відбулося в присутності всіх депутатів, тобто публічно.

Звертає увагу, що факт встановлення премії секретарю ради був загальновідомий усім депутатам, жодним чином не приховувався, оскільки всі знали порядок денний та підтримали дане питання шляхом голосування, її приватний інтерес не міг впливати на необ`єктивність або упередженість прийняття рішення.

Зазначає, що свідки повідомляли, що якщо депутат каже, що він не голосує, це означає, що він має конфлікт інтересів.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення прокурора на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини 1 статті З цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Відповідно до пунктів 1-4 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або у колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Відповідно до частини 7 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» закони та інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, порядок надання окремих видів державних послуг та провадження інших видів діяльності, пов`язаних із виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, мають передбачати порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів службових осіб, діяльність яких вони регулюють.

Згідно ч.1 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» правила врегулювання конфлікту інтересів у діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів, суддів Конституційного Суду України, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Згідно статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом, Згідно ч. 3 ст. 59-1 якщо повідомлення про конфлікт інтересів здійснено на засіданні ради, іншого колегіального органу, інформація про таке повідомлення обов`язково вноситься до протоколу засідання ради, іншого колегіального органу.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Тобто, реальний конфлікт інтересів існує тоді, коли особа, користуючись наданими службовими повноваженнями для задоволення приватного інтересу, приймає рішення або вчиняє дію на користь себе або третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Отже, обов`язковою ознакою зазначеного правопорушення є корисливий або інший особистий інтерес особи, яка його вчинила.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які впливають на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, призводять до невиконання або неналежного виконання нею посадових обов`язків, і тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується прямим умислом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

-протоколом №305 про адміністративне правопорушення від 20 березня 2024 року (а.с. 2- 7), з якого встановлено, що ОСОБА_1 будучи секретарем Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області, публічно не повідомила про конфлікт інтересів при голосуванні за рішення №1167 «Про преміювання секретаря рада Розвадівської сільської ради», який виник у неї під час участі в засіданні Розвадівської сільської ради;

-поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 10), з яких вбачається, що вона не заперечувала, що не повідомила про конфлікт інтересів який виник у неї під час участі в засіданні Розвадівської сільської ради, оскільки вона не голосувала та вважала, що немає такого обов`язку у зв`язку із цим;

-копією Рішенням №1167 Розвадівської сільської ради від 15 грудня 2022 року (а.с. 15), з якого вбачається, що даним рішенням ОСОБА_1 встановлено щомісячне преміювання на 2023 рік в розмірі 230 відсотків від посадового окладу, щомісячну надбавку в розмірі 50 відсотків від посадового окладу, матеріальні допомоги на оздоровлення та вирішення соціально побутових питань;

-відомістю для голосування від 15 грудня 2022 року (а.с. 16 ), з якої встановлено, що ОСОБА_1 не голосувала за преміювання секретаря Розвадівської сільської ради;

-протоколом №306 про адміністративне правопорушення від 20 березня 2024 року (а.с. 2-7), з якого встановлено, що ОСОБА_1 , будучи секретарем Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області, публічно не повідомила про конфлікт інтересів при голосуванні за рішення №1457 «Про преміювання секретаря рада Розвадівської сільської ради», який виник у неї під час участі в засіданні Розвадівської сільської ради;

-поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 10), з яких вбачається, що вона не заперечувала, що не повідомила про конфлікт інтересів який виник у неї під час участі в засіданні Розвадівської сільської ради, оскільки вона не голосувала та вважала, що немає такого обов`язку у зв`язку із цим;

-копією Рішенням №1167 Розвадівської сільської ради від 15 грудня 2022 року (а.с. 14), з якого вбачається, що даним рішенням ОСОБА_1 встановлено щомісячне преміювання на 2024 рік в розмірі 230 відсотків від посадового окладу, щомісячну надбавку в розмірі 50 відсотків від посадового окладу, матеріальну допомого на оздоровлення та вирішення соціально побутових питань;

-відомістю для голосування від 19 грудня 2023 року (а.с. 16 ), з якої встановлено, що ОСОБА_1 не голосувала за преміювання секретаря Розвадівської сільської ради;

-копією протоколу 44-ої сесії Розвадівської сільської ради восьмого демократичного скликання від 19 грудня 2023 року (а.с. 16-25), з якого вбачається, що ОСОБА_1 , не повідомила про конфлікт інтересів;

-копією протоколу 32-ої сесії Розвадівської сільської ради восьмого демократичного скликання від 15 грудня 2022 року (а.с. 17-23), з якого вбачається, що ОСОБА_1 , не повідомила про конфлікт інтересів;

-поясненнями, наданими в судовому засіданні місцевого суду свідком - депутатом ОСОБА_2 , який вказав, що ОСОБА_1 не голосувала, про конфлікт інтересів не повідомляла;

-поясненнями, наданими свідком - депутатом ОСОБА_3 , яка вказала, що ОСОБА_1 не голосувала, що означало те, що у неї є конфлікт інтересів. Про конфлікт інтересів ОСОБА_1 перед депутатами словесно не заявляла.

Доводи апелянта, що вона зазначала про конфлікт інтересів оголошенням, що вона не голосує за проект рішення, дане повідомлення відбулося в присутності усіх депутатів, тобто публічно, апеляційний суд розцінює критично.

Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Як вбачається з протоколів 44-ої та 32 ої сесії Розвадівської сільської ради восьмого демократичного скликання, ОСОБА_1 не повідомила про конфлікт інтересів, а лише не голосувала, щодо призначення преміювання секретаря рада Розвадівської сільської ради.

Аргументи апелянта, що факт встановлення премії секретарю ради був загальновідомий всім депутатам, жодним чином не приховувався, оскільки всі знали порядок денний та підтримали дане питання шляхом голосування, її приватний інтерес не міг впливати на необ`єктивність або упередженість прийняття рішення, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер та не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, не спростовують факту вчинення особою адміністративних правопорушень, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, а будь-яких інших доказів на підтвердження відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться їй у провину, матеріали справи не містять.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчинених адміністративних правопорушень, які пов`язані з корупцією, її особу, ступінь вини, обставини, які пом`якшують відповідальність, а також відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, інші обставини справи, що впливають на вид та розмір стягнення, і обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.172-7 КУпАП, що на думку суду апеляційної інстанції, є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 2 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-7 КУпАП залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.