Номер провадження: 33/813/1631/24
Номер справи місцевого суду: 521/6112/24
Головуючий у першій інстанції Громік Д. Д.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/6112/24

Номер провадження: 33/813/1631/24

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання - Губара Д.В.,

Особи, які прийняли участь у розгляді справи:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

- захисник - адвокат Папіна Світлана Володимирівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Папіної Світлани Володимирівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 23.03.2024 року, о 16 год. 53 хв. в м. Одесі по вул. Кострова, 40, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «PEUGEOT», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії ААБ № 852646 від 23.03.2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Папіна Світлана Володимирівна, діюча від імені ОСОБА_1 , зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Не відповідають фактичним обставинам справи висновки суду про те, що ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні. Він особисто надавав пояснення, які не враховано судом про те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду. Судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання захисника про допит свідків, які були присутні при складанні протоколу. Судом не враховано та не надано належної оцінки, що при складанні протоколу було порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки йому не було роз`яснено передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України права та обов`язки. Судом не було досліджено відеозапис, який спростовує те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, а навпаки пропонує їхати на огляд на своєму автомобілі. На відеозапису не відображено факт зупинки водія працівниками поліції.

Посилаючись на такі доводи, адвокат Папіна Світлана Володимирівна, діюча від імені ОСОБА_1 , просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.9.«а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення суду надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 852646 від 23.03.2024, в якому містяться відомості про те, що 23.03.2024 року, о 16 год. 53 хв. в м. Одесі по вул. Кострова, 40, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «PEUGEOT», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився ( а. с. 1);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено про відмову від проходження огляду (а. с. 4);

- відеофіксація, яка міститься на компакт-диску (а. с. 5).

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому, п. 4 розділу І Інструкції № 1452/735 визначає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

До ознак алкогольного сп`яніння п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735 відносить також порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З дослідженого диску з відеозаписом подій вбачається, що 23.03.2024 о 16:55 годині водію ОСОБА_1 було повідомлено проте, що у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме - звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Інспектори поліції пропонують ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_1 не відмовляться від проходження медичного огляду, погоджується їхати в медичний заклад на власному автомобілі. Поліцейський пояснює, що це не можливо, оскільки у нього виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. О 16:57 годині інспектор поліції пояснює ОСОБА_1 , що він може самостійно поїхати в медичний заклад протягом двох годин для проходження огляду, результати якого може надати суду, роз`яснює де знаходиться медичний заклад. О 16:59 поліцейський ще раз пропонує пройти огляд в медичній установі. ОСОБА_1 відповідає, що зараз він їхати на огляд разом з поліцейським не буде, поїде сам. Поліцейський пояснює, що буде складено про відмову від проходження огляду, разом з тим вказує, що ОСОБА_1 може пройти огляд самостійно протягом двох годин. Після чого поліцейський пішов до службового автомобіля для складення протоколу.

Після складання протоколу, протягом 20 хвилин, ОСОБА_1 поїхав до КНП «Одеський медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради для проходження лабораторних аналізів самостійно, де як він вказує йому повідомили, що вартість досліджень коштує - 29 800,00 грн. У зв`язку з тим, що у нього не було таких коштів, він не пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. Вказане зафіксовано на наданому ОСОБА_1 відеозапису, який було досліджено у судовому засіданні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що з наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, але бажав прохати до медичного закладу на власному автомобілі.

З дослідженого відеозапису також вбачається, що поліцейські не погодилися з пропозицією ОСОБА_1 проїхати на огляд на власному автомобілі, оскільки у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Разом з тим, останнього не було усунуто від керування автомобілем, а навпаки роз`яснено, що протягом двох годин він може самостійно проїхати до медичного закладу і пройти такий огляд.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що інспектором поліції ОСОБА_1 не було чітко роз`яснено порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, наслідки відмови від проходження медичного огляду, що містить самостійний склад адміністративного правопорушення. З відеозапису чітко вбачається, що водію роз`яснюється, що після складання протоколу він може самостійно поїхати до медичного закладу, пройти огляд і надати суду Висновок огляду на підтвердження того, що під час керування автомобілем він не знаходився у стані наркотичного сп`яніння.

За вказаних обставин, матеріалами справи не спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що судом не враховано та не надано належної оцінки, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були порушені його права.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи були вчинено адміністративне правопорушення, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, однак судом першої інстанції не з`ясовано всіх цих фактів та не надано оцінки в своєму рішенні.

Відповідно до положень ст. 1 та ч. 1 ст. 2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах "Яременко проти України", "Нечипорук і Йонкало проти України", "Кобець проти України").

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката Папіної Світлани Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_1 , підлягає задоволенню. Постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 247, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Папіної Світлани Володимирівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати. Прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін