Справа № 202/4106/24
Провадження № 3/202/4042/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошин Є.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції,відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшов два адміністративний матеріал, відповідно до якого 11 березня 2024 року о 18 год. 15 хв. в м.Дніпро, вул.Калинова, 108, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода), від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав, із обставинами, викладеними у протоколі не погодився. Суду пояснив, що дійсно 11 березня 2024 року, о 18 год. 15 хв., в м.Дніпро, вул.Калинова, 108 керував транспортним засобом Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 . Під час керування вищезазначеним транспортним засобом відбулось ДТП, після якої на місце пригоди були викликані співробітники поліції. Під час складання відносно нього адміністративного протоколу за ст.124 КУпАП співробітники поліції запропонували йому пройти у медичному закладі огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він відмовився, оскільки боявся, що його повезуть до ТЦК. Проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатору йому не пропонували, тому вважає, що співробітниками поліції був порушений порядок проведення такого огляду.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Мечкало І.В. просила справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заперечень зазначила, що ОСОБА_1 знаходився біля свого автомобіля Hyundai Sonata з н.з. НОМЕР_1 у дворі будинку №108 по вулиці Калинова, у м.Дніпро без ознак алкогольного сп`яніння, і йому поліцейські не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, хоча останній від такого проходження не відмовлявся. Поліцейські відразу повідомили ОСОБА_1 про необхідність прослідувати до медичного закладу для проходження огляду. Ознак алкогольного сп`яніння не мав, оскільки алкоголь не вживав, під час складання протоколу останній знаходився в шоковому стані, сильно нервував, оскільки вперше в житті потрапив в дорожньо - транспортну пригоду. Також працівниками поліції не оформлювалося та не видавалося направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольне сп`яніння.До та під час складання протоколу працівниками поліції не було роз`яснено права та обов`язки у відповідності до ст. 268 КУпАП.Також не було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння містить у собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідальність, яка передбачена ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, відповідальність за ст.130 КУпАП наступає в наслідок порушення вимог Правил дорожнього руху.

Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №691033 від 11 березня 2023 року, а також даними відеофіксації даної події, які були досліджені у судовому засіданні.

Суд критично ставиться до тверджень захисника про порушення співробітниками полії порядку проходження огляду, оскільки не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки, оскільки дані відеозаписів з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, повністю підтверджують обставини, викладені у протоколі, а саме те, що ОСОБА_1 пропонувався пройти огляд на стан сп`яніння як за допомогою спеціального технічного приладу на місці так і медичному закладі, на що він відмовився.

Суд також зазначає, що співробітниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено, що у разі відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, на останнього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, на відеозаписі ОСОБА_1 не заперечує перебування ним у стані алкогольного сп`яніння та повідомляє співробітників поліції, що випив 50 грам горілки.

Дані докази узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, а тому суддя визнає їх належними, допустимими, достатніми та кладе в основу даної постанови.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявними доказами, ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та будь яких доказів, які б спростовували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення суду надано не було.

Керування ОСОБА_1 транспортним засобом Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 у судовому засіданні не оспорювалось та також підтверджується постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Під час розгляду вищезазначеної справи ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним 11 березня 2024 року, о 18 год. 15 хв. в м.Дніпрі, вул.Калинова,108 під`їзд 1, транспортним засобом Hyudai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 .

Щодо відсутності в матеріалах направлення на медичний огляд, суд виходить з наступного.

Так, у постанові Верховного Суду від 26 березня 2020 року у справі № 2а-475/09/1370 застосовані релевантні для цієї справи висновки та практика ЄСПЛ, за якими не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки.

Пуризм у загальноприйнятому розумінні є надмірним прагненням до чистоти, переваги форми над змістом.

Правовий пуризм може мати як добровільний характер і виявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, недопущення відступу від правових приписів.

Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином суд зазначає, що відсутність в матеріалах направлення на медичний огляд не є тією обставиною, яка дає підстави суду визнати протокол недопустимим доказом, оскільки сам факт пропонування співробітниками поліції пройти ОСОБА_1 огляд виявлення алкогольного стану на місці або в медичному закладі та відмова ОСОБА_1 від такого проходження зафіксована на дослідженому судом відеозаписі.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиція, викладена у письмових запереченнях, розцінюються судом як обраний спосіб захисту з метою уникнути покарання за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки викладені ним обставини повністю спростовуються доказами, яким дано належну оцінку в їх сукупності у відповідності до вимог ст.252 КУпАП.

При визначенні виду і розміру стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне застосувати відносно нього адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортним засобом.

Статтею 40-1 КУпАП встановлено, що судовий збір упровадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.40-1,130,283,284 КУпАП -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Волошин Є.В.