ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 505/3546/24

№ 3/505/2479/2024

04 жовтня 2024 року м. Подільськ

Суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Ващук О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює в ТОВ «Агроекспорт», агроном-консультант, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №112764 від 16 серпня 2024 року, ОСОБА_1 16 серпня 2024 року о 07 год. 55 хв. по вул. Соборній, м. Подільськ, Одеська область, керуючи автомобілем марки Renault Duster номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив наїзд на дику тварину породи дика коза, в наслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Ввину ОСОБА_1 ставиться порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що 16 серпня 2024 року о 07 год. 55 хв. рухався на автодорозі Подільськ-Балта на автомобілі марки Renault Duster зі швидкістю в межах 90 км/год, тобто їхав з дозволеною на даній ділянці дороги швидкістю, повністю враховуючи дорожню обстановку, коза вискочила на дорогу зненацька, він не встиг навіть відреагувати. Крім того, вказує, що на автодорозі не було попереджувального дорожнього знаку «Дикі тварини», який встановлюється перед ділянкою дороги, на якій можлива поява диких тварин.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як вбачається з розділу 33.1 Правил дорожнього руху України, попереджувальний дорожній знак 1.36 «Дикі тварини» встановлюється перед ділянкою дороги, на якій можлива поява диких тварин. Знак встановлюється поза населеними пунктами на відстані 150-300 м, у населених пунктах на відстані 50-100 м до початку небезпечної ділянки. У разі потреби знак встановлюється і на іншій відстані, яка зазначається на табличці 7.1.1 ПДР.

З матеріалів справи та усних пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності вбачається, що дика тварина коза, вискочила на проїжджу частину, на смугу, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , раптово, чого неможливо було передбачити, у тому числі за відсутності попереджувальних знаків про можливу появу диких тварин на цій ділянці дороги, а тому, зреагувати на появу тварини об`єктивної можливості у ОСОБА_1 не було. Навіть застосувавши екстрене гальмування, уникнути зіткнення із твариною не вдалося б. Отже, причиною дорожньо-транспортної пригоди стало не порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, а поведінка дикої тварини (кози), яка раптово вибігла на дорогу.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що на даній ділянці автодороги наявний попереджувальний дорожній знак про можливу появу диких тварин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення (проступок) характеризується низкою ознак. Це, насамперед, діяння, поведінка, вчинок людини, дія чи бездіяльність, а також акт зовнішнього вияву ставлення особи до реальної діяльності інших людей, суспільства, держави.

Діяння визнають адміністративним правопорушенням за наявності чотирьох ознак: суспільної шкідливості, протиправності, вини й адміністративної караності.

Суспільна шкідливість дії чи бездіяльності означає, що вона заподіює або створює загрозу заподіяння шкоди об`єктам адміністративно-правової охорони, які передбачено в ст. 9 КУпАП.

Протиправність означає, що дію чи бездіяльність прямо заборонено адміністративно-правовими нормами.

Адміністративним правопорушенням (проступком) може бути тільки винне діяння.

Вина основна й обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння та його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності та є результатом прояву волі і розуму правопорушника.

Діючи умисно, правопорушник усвідомлює протиправний характер свого діяння, передбачає і бажає (прямий умисел) або свідомо допускає (непрямий умисел) настання шкідливих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Необережність проявляється у вигляді самовпевненості або недбалості (ст. 11 КУпАП).

Самовпевненість полягає в тому, що особа передбачає настання протиправного, шкідливого наслідку, але легковажно розраховує на його відвернення.

Недбалість полягає в тому, що особа не передбачає можливості настання протиправних наслідків, хоча за цих обставин повинна була і могла їх передбачити.

Таким чином, наявність вини правопорушника в тій чи іншій формі є важливою і необхідною ознакою адміністративного правопорушення, що сприяє полегшенню та уточненню кваліфікації, зумовлює об`єктивність підходу при визначенні міри та виду обтяження, що покладається на винного.

Адміністративне покарання може бути застосоване лише у зв`язку з діяннями, які характеризуються умисною або необережною виною. Що ж стосується дій випадкових, то, оскільки вони виключають будь-яку вину: умисну чи необережну, взагалі не тягнуть за собою адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими та іншими доказами.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм законодавства України, фактичних обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у матеріалах справи, суд вбачає, що дорожньо-транспортна пригода сталось за відсутності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а внаслідок непередбачуваної обставини, раптової появи дикої тварини кози, яка вискочила з узбіччя на проїжджу частину по якій ОСОБА_1 рухався із дотриманням Правил дорожнього руху України, та за відсутності об`єктивної можливості як передбачити появу тварини, так і уникнути зіткнення.

Отже, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 9-11, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайонний суду Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.В. Ващук