Провадження № 3/554/2532/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«08» листопада 2024 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Сметаніна А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Військово-юридичного інституту НЮУ імені Ярослава Мудрого у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сторожинець, Сторожинецького району, Чернівецької області, громадянина України, курсанта 1 групи 1 навчального курсу Військово-юридичного інституту НЮУ імені Ярослава Мудрого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2024 року солдат ОСОБА_1 , курсант 1 навчальної групи 1 навчального курсу Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, в умовах особливого періоду (воєнного стану), перебуваючи у складі добового наряду - черговим гуртожитку по 2 поверху Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, в порушення вимог ст.ст. 267, 310, 312 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, діючи всупереч інтересам служби, недбало ставлячись до військової служби, належним чином не виконав покладених на нього службових обов?язків з дотриманням розпорядку дня у підрозділі (роті) та не стежив за переміщенням особового складу військовослужбовців, внаслідок чого курсант 2 групи 1 навчального курсу ОСОБА_2 , в період часу з 18 год. 45 хв. до 19 год. 15 хв. 01.10.2024 року, самовільно залишив тимчасове місце розташування Військово-юридичного інституту, чим заподіяв шкоду інтересам військової служби, яка виявилась у підриві бойової готовності підрозділу, поданням негативного прикладу наслідування для інших військовослужбовців та порушенні військової дисципліни, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що він дійсно є курсантом 1 групи 1 навчального курсу Військово-юридичного інституту НЮУ імені Ярослава Мудрого. 01.10.2024 року він був призначений до складу добового наряду черговим гуртожитку на 2 поверсі з 18.00 годин 01.10.2024 року по 18.00 годин 02.10.2024 року. Десь близько 19.00 годин 01.10.2024 року до нього підійшов курсант 2 групи 1 навчального курсу ОСОБА_2 та повідомив, що з 30.09.2024 року він є студентом іншого навчального закладу та слідує до місця навчання. Також зазначив, що на час події він був курсантом Військово-юридичного інституту НЮУ імені Ярослава Мудрого всього лише 1 місяць. Перед тим як заступити на чергування з ним провели інструктаж, але в достатній мірі вимоги пропускного режиму, який діє в ВЮІ, він не зрозумів. Він погоджується з тим, що допустив порушення, не перевірив документи та не повідомив чергового інституту про таку ситуацію, але вважає, що вказане відбулось через недостатність досвіду. Висновки він зробив, більше такої поведінки не допустить. Просить врахувати вказані обставини, а також те, що він є єдиним годувальником у родині, батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_4 постійно хворіє, за станом здоров?я не має можливості працювати, а с сестра ОСОБА_5 є ученицею 10 класу. Тому просить не притягувати його до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про військове адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали, що додані до протоколу, а також до письмових заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їхньої компетенції відповідно до закону.

З вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з вимог ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, підтверджується протоколом ХВЮІ №4 про військове адміністративне правопорушення від 02.10.2024 року; рапортом; наказом від 01.10.2024 року №641-НР; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; копією книги інструктажу осіб добового наряду 1 курсу; копією книги прийняття та здавання чергування чергового гуртожитку (2-й поверх); копією військового квитка; книгою інструктажем осіб добового наряду; копією службової характеристики; копією наказу від 31.01.2024 року (про визначення посадових осіб уповноважених на складення протоколів про військові адміністративні правопорушення).

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, всупереч з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається..

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому був неодноразово продовжений і діяв на вказані дати.

Згідно з ч.4 ст. 24 Закону України «Про військову службу на військовий обов?язок» від 25.03.1992 року, з відповідними змінами та доповненнями, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Частиною 4 ст. 25 вказаного Закону передбачено, що громадяни України, які в установленому порядку зараховані до закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти для здобуття певних освітніх рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 є курсантом 1 групи 1 навчального курсу Військово-юридичного інституту НЮУ імені Ярослава Мудрого, а отже з урахуванням вимог Закону України «Про військову службу на військовий обов?язок», є військовослужбовцем.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників). Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , в порушення вимог ст. ст. 267, 310, 312 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, діючи всупереч інтересам служби, маючи реальну можливість виконати свої службові обов?язки, не виконав їх належним чином, а саме не стежив за дотриманням розпорядку дня у підрозділ (роті) та переміщенням особового складу військовослужбовців, внаслідок чого курсант 2 групи 1 навчального курсу ОСОБА_2 самовільно залишив тимчасове місце розташування Військово-юридичного інституту.

Таким чином, ОСОБА_1 недбало поставився до військової служби та покладених на нього службових обов?язків.

Отже, у діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, згідно якої передбачена адміністративна відповідальністьза недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно із статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність.

Крім того, відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Су наголошує, що законодавство не містить переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність адміністративного правопорушення. Проте, очевидно, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам. Установлення в законі такого заходу впливу, як усне зауваження, дає змогу говорити про невідворотність реагування на кожне правопорушення, зокрема й малозначне. Для застосування усного зауваження та звільнення від відповідальності не потрібно спеціального зазначення про таку можливість в акті про відповідальність за конкретний вчинок. Призначення усного зауваження здійснюється на розсуд посадової особи, що вирішує справу відповідно до оцінки нею всіх обставин провини й особистості порушника. У зв`язку із цим посадова особа зобов?язана розглянути обставини вчинення адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатися, що внаслідок його вчинення не завдано значної суспільної шкоди та значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність тощо.

У примітці до ст. 22 КУпАП не зазначено, що положення цієї статті не можуть застосовуватись до правопорушень, передбачених ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Тому суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення та наслідки, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_9 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, в тому числі і за військові правопорушення, повністю усвідомив протиправність своєї поведінки, щиро розкаявся, зробив відповідні висновки, що визнається судом обставинами, які пом?якшують його відповідальність, лише з 01.09.2024 року є курсантом Військово-юридичного інституту НЮУ імені Ярослава Мудрого, тобто на час вчинення адміністративного правопорушення, а саме 01.10.2024 року, не мав достатнього досвіду та в недостатній мірі зрозумів вимоги пропускного режиму, які діють в ВЮІ. Згідно копії довідки №10/4555 від 03.10.2024 року, виданої зав.загального відділу Волинського національного університету імені Лесі Українки та копії довідки від 10.09.2024 року, виданої відповідальним сектором приймальної комісії Волинського національного університету імені Лесі Українки, ОСОБА_2 дійсно з 30.09.2024 року є студентом іншого начального закладу. Вказане свідчить про те, що вчинене ОСОБА_1 діяння хоча й містило в собі усі юридичні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП, однак внаслідок конкретних обставин справи не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, не призвело до настання будь-яких тяжких наслідків, не завдало значної суспільної шкоди та значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам.

Обставин, що обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Також суд враховує сімейний стан ОСОБА_1 , який, згідно довідок про склад родини та реєстрацію місця проживання зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , разом з матір?ю ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_5 , 2009 року народження. Батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати ОСОБА_4 постійно хворіє, має цукровий діабет ІІ ст. середньої важкості, хронічний панкреатит, жовчокам?яну хворобу, холецистит, гематому печінки, також перебуває на обліку у окуліста, що підтверджується копіями довідок та виписки з історії хвороби, через стан здоров?я не працює, а сестра ОСОБА_5 , 2009 року народження, є ученицею 10 класу.

З наданих документів вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним годувальником у родині.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 повністю усвідомив протиправність своєї поведінки, у суду є всі підстави вважати, що він в подальшому не буде допускати такої поведінки, тому вважає можливим, в даному випадку, досягти виховних та попереджувальних заходів без застосування до нього заходів адміністративного впливу, обмежившись усним зауваженням.

Згідно п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про закриття справи.

Відповідно до ч.2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

Оскільки судом прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі, тому з нього судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 22, 23, 33, 40-1, 172-15 ч.2, ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 172-15 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-15 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної силипісля закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Октябрського районного

суду м. Полтави: А.В. Сметаніна