Провадження № 3/686/5236/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Хараджа Н.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, мешканку АДРЕСА_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючу,

за ч. 1 ст.173-2, ч. 2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 507521 від 22.05.2024 року, 22.05.2024 року о 21 год. 37 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , ухилилась від виконання передбачених ст. 150 СК України, обов`язків щодо виховання малолітніх синів гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не слідкувала за меншим сином та виганяла ОСОБА_3 із дому, внаслідок чого дітей було передано бабусі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 правопорушення вчиненно повторно протягом року 18.10.2023 року, чим вчинила правопорушення передбачене частиною 2 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 293839 від 22.05.2024 року, 22.05.2024 року о 21 год. 27 хв. за місцем свого проживання у власній квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинила стосовно свого сина ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у штовханні, ображала потерпілого нецензурною лайкою, чим завдала йому фізичного болю та психологічних страждань, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_3 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 червня 2024 року об`єднано справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить власносно ручний підпис у протоколі в графі ознайомлення з місцем та часом розгляду справи. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суддя вважає, що неявка особи яка притягається до адміністративної відповідальності направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади;важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Тому, враховуючи викладене, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частина 2 ст. 184 КУпАП перебачена відповідальність за дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаних адміністративних правопорушень повністю підтверджується матеріалами справи, які не протирічять один одному та узгоджуються між собою, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 507521 від 22.05.2024 року, серії ГП № 293839 від 22.05.2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 22.05.2024 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 22.05.2024 року, копією заборонного припису стосовно кривдника серії АА №024812 від 22.05.2024 року, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, копією постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.10.2023 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість ОСОБА_1 поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколах про адміністративні правопорушення, письмовими поясненнями та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП, доведеною повністю.

При обранні виду та розміру адміністративного стягнення, враховую ступень вини правопорушника, його особу, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст.173-2КУпАП у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. та адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст.184КУпАП у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.

Відповідно до положень ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 36, 40-1, 173-2, 184, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

постановила:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення постанови становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення постанови становить 1700,00 (одну тисячу сімсот) гривень 00 копійок.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим, призначити ОСОБА_1 остаточне покарання за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумівдоходів громадян, що на день ухвалення постанови становить 1700,00 (одну тисячу сімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа