Справа 350/291/24
Номер провадження 3/350/134/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Сокирко Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП невідомий, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 586578 від 4 лютого 2024 року, ОСОБА_1 4 лютого 2024 року о 00 год. 00 хв. в смт. Брошнів по вулиці Шухевича керував транспортним засобом марки «LADA 2110» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановлю судді від 18 березня 2024 року провадження у справі зупинено до часу завершення строку перебування ОСОБА_1 на військовій службі, закінчення воєнного стану або його звільнення із військової служби чи настання можливості приймати участь у судовому засіданні.

5 листопада 2024 року провадження у справі поновлено та призначено до розгляду.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, однак його захисник адвокат Родіков І.С. спрямував на адресу суду письмове клопотання, у якому просив: розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без його участі, з урахуванням письмових пояснень по суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі з підстав, викладених у цьому клопотанні. Зазначив, що ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнає, оскільки він не керував транспортним засобом. Автомобіль, в якому він перебував, коли під`їхали працівники поліції був припаркований на узбіччі, що достовірно підтверджується відеоматеріалами, де руху транспортного засобу не зафіксовано. Тобто відсутній зафіксований факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в розумінні статті 35 Закону України «Про національну поліцію». Вважає, що поліцейським було грубо порушено приписи статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, так як поліцейські на місці діяли в порушення зазначених чинних норм законодавства та не виконали передбачені ними відповідні дії. Відтак вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Виходячи з положень статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, забезпечення законності при застосуванні заходів адміністративного примусу передбачає не тільки наявність законних підстав для застосування адміністративного стягнення, але і дотримання встановленого законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 то йому інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд. Дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , переглянувши долучені до матеріалів відеозаписи, які містяться на носії - диску DVD-R, суд установив, що відеозапис під назвою файлу «Надрага рух» не дають можливості встановити дату та час керування ним транспортним засобом «LADA 2110» номерний знак НОМЕР_1 та вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу. Слід зауважити, що статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено чіткий перелік підстав для зупинення транспортного засобу поліцейським, і таке зупинення здійснюється лише у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених; якщо наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених. Водночас із переглянутого відеозапису вбачається, що така вимога водію не висувалася та матеріали справи не містять доказів щодо руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , зафіксованого у встановлений законом спосіб, як не містить і наявності підстав для зупинки транспортного засобу. У зв`язку із цим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати. А всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, матеріали справи (в тому числі і відеозапис) не містять даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення, як того вимагає стаття 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Це означає, що йому не пред`явлено адміністративне обвинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності.

Суд, переглянувши долучені до матеріалів відеозаписи та надавши їм оцінку, встановив, що вказані відеозаписи є такими, що суперечать приписам Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення. Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу правопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" 08.07.2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Вирішуючи питання про допустимість доказів суд застосовує також практику ЄСПЛ, який у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд, застосовує концепцію "плодів отруєного дерева", тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Тим не менше ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому, прикладом чого є рішення ЄСПЛ у справах "Хан проти Сполученого Королівства", "Яременко проти України (№2)". З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не дотримано вимог статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відомості зазначені у такому суперечать фактичним обставинам події, зафіксованим на відео, а тому на підставі частини п`ятої статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд визнає такий недопустимим доказом. Будь-які інші докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутні. Згідно частиною третьою статті 62 Конституції Укараїни, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Враховуючи наведене вище, керуючись принципом презумпції невинуватості, згідно якого, крім іншого, усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. У відповідності до статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, то суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення такого з ОСОБА_1 . Керуючись статями 1, 9, 40-1, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294-295 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі пункту першого статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення. На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Сокирко Л.М.