Номер провадження: 33/813/2468/24
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Венжик Л.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушеня, передбаченного ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії EПР1 №103653, 24.07.2024 о 00.05 год. керувала транспортним засобом електросамокат Joggo ZK105, в м. Одеса по вул. Успенська №26, в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest «Drager» 7510, результат позитивний 1,07 проміле, тест №890. Зазначеми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2024 року, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 24.09.2024 через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2024 року щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та визнати, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченного ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції не представились, не попередили, що проводиться відеозапис, а також не проінформували про конкретну причину зупинки транспортного засобу, якщо факт керування дійсно мав місце. Відеозаписом не зафіксовано, які ознаки алкогольного сп`яніння було виявлено у ОСОБА_1 , як і не вказані вони в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Акт огляду на стан сп`яніння є недопустимим та неналежним доказом, оскільки не містить всіх обов`язкових реквізитів та підпису службової особи, яка його складала. Матеріали справи не містять документів, що підтверджують належний стан спеціального технічного засобу, який поліцейським було використано під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Наявне в матеріалах справи направлення на огляд є також є недопустимим та неналежним доказом, оскільки не містить всіх обов`язкових реквізитів, даних та підпису службової особи, яка його складала. Відтак, ОСОБА_1 вважає, що працівники поліції порушили порядок огляду, що відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП має наслідком його недійсність.

В судове засідання, призначене на 30.10.2024 о 09:45 год ОСОБА_1 та її захисник не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії EПР1 № 103653 від 24.07.2024 (а.с. 1);

- роздрукованим чеком «Alcotest Drager», відповідно до якого результат тестування на алкоголь ОСОБА_1 склав 1,07 % (а.с. 4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 8);

- відеозаписам події, яка сталася 24.07.2024 (а.с. 9).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2024 року та порушенні нею вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування нею транспортним засобом, проте зазначені доводи не заслуговують на увагу, заважаючи на наступне.

В матеріалах справи наявні відеозаписи з портативних відеореєстраторів №474571, 471145, 471326, посилання на які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії EПР1 № 103653.

З вказаних відеозаписів вбачається, що в ході розмови між патрульними та ОСОБА_1 , остання жодним чином не заперечувала факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння ані на місці події, ані під час складання та ознайомлення її з протоколом про адміністративне правопорушення. На запитання патрульних: «куди їдете?», ОСОБА_1 відповіла «їдемо до Ланжерону», «хто керував?», ОСОБА_1 відповіла «обидва вели».

У відповідності до ч. 3 ст. 256 КУпАП, ОСОБА_1 могла також скористатися своїм правом та зазначити в протоколі про адміністративне правопорушення, що не керувала транспортним засобом, проте від викладення пояснень відмовилася.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції не проінформували ОСОБА_1 про конкретну причину зупинки транспортного засобу, якщо факт керування дійсно мав місце є неспроможними, виходячи з наступного.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

При введенні воєнного стану, застосовуються такі заходи правового режиму воєнного стану як комендантська година. Комендантська година (заборонений час) - це заборона військовою адміністрацією в певний час доби і на певний час перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям населеного пункту, де встановлено Президентом України воєнний стан.

Контроль дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовим комендантом на спеціально виділені для цієї мети комендантські патрулі, до складу яких входять поліцейські Національної поліції України та військовослужбовці ЗС України та можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії України та державної прикордонної служби України.

У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, події відбувались в період коменданської години, а тому працівники в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про національну поліцію» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» правомірно зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 . Крім того, під час зупинки транспортного засобу, працівники поліції повідомляли останню про настання комендантської години.

Доводи апеляційної скарги, що відеозаписом не зафіксовано, які ознаки алкогольного сп`яніння було виявлено у ОСОБА_1 , як і не вказані вони в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими, оскільки підстави вважати чи перебуває у стані сп`яніння особа відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд.

При цьому, відсутність в фабулі протоколу конкретних ознак алкогольного сп`яніння не спростовує факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння , який встановлений за допомогою спеціального технічного засобу «Alcotest Drager 7510», з результатом якого погодилася ОСОБА_1 .

Доводи про те, що матеріали справи не містять документів, що підтверджують належний стан спеціального технічного засобу, який поліцейським було використано під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння є безпідставними, з огляду на те, що п. 5 розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти до висновку, що працівник поліції надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки лише на вимогу особи, яка підлягає огляду.

З досліджених апеляційним судом відеозаписів слідує, що ОСОБА_1 не просила надати їй сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу, процедуру проведення огляду під сумнів не ставила. В суді першої інстанції або під час апеляційного перегляду клопотань про витребування таких доказів також не заявляла.З результатом огляду, що склав 1,07 % була згодна, що підтверджується відеозаписом.

Доводи про те, що акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд є недопустимими та неналежними доказом, оскільки не містить всіх обов`язкових реквізитів, даних та підпису службової особи, яка їх складала не можуть бути підставою для визнання такого огляду недійсним, оскільки не є істотним порушенням ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735, Порядку № 1103 .

При цьому, відомості, які зазначені в акті огляду на стан сп`яніння (а.с. 6) та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в сукупності з іншими по справі доказами в необхідному та достатньому обсязі дозволяють встановити дійсні обставини справи та винну ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова