Провадження №: 3/336/2539/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши матеріали, які надійшли з ДПП УПП в Запорізькій області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого начальником монтажно-експлуатаційної ділянці «Запоріжміськсвітло», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

за ст. 188-28 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Протоколом про адміністративне правопорушення від 20.03.2024 року серії ААД № 885866, складеного працівником ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП Бочковським І.Ю., встановлено, що 20.03.2024 року о 08.30 годин в м. Запоріжжі пер. вул. Вороніна - Чарівна будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан та встановлення дорожніх знаків не виконав законну вимогу припис № 124 від 12.08.2024 року посадової особи уповноваженого підрозділу національної поліції щодо встановлення дорожнього знаку пріоритету (дати дорогу) 2.1., чим порушив п. 10 ч. 2 ДСТУ 4100». Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ст. 188-28 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, викликався належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Адвокатом Ткаченко С.П. подано клопотання про закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28 КУпАП. Просив проводити розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 188-28 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ткаченка С.П., на підставі наявних документів, доданих до протоколів про адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дослідивши клопотання адвоката Ткаченка С.П., суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що згідно зі ст.245КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихст.255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому вст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяна майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні досліджені наступні докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення від 20.03.2024 року серії ААД № 885866, вимога (припис) Національної поліції України від 12.03.2024 №124, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, рапорт, рішення ЗМР від 12.03.2023 №133/20, фотографія перехрестя.

Згідно з пунктом 1.5 Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Суд наголошує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять документу, що підтверджує наявність на балансі КП «Запоріжміськсвітло» Дорожного знаку 2.1. «Дати дорогу» на перехресті вулиць Вороніна-Чарівна в місті Запоріжжі. З чого саме виходила посадова особа складаючи вказаний протокол є не зрозумілим.

Дослідженою копією припису встановлено, що вимога адресована КП «Запоріжміськсвітло» ОСОБА_2 , а не особисто ОСОБА_1 , тому останній не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Крім того, матеріали справи не містять жодного доказу того, що до посадових обов`язків ОСОБА_1 відноситься усунення порушень правил, норм та стандартів, що стосується забезпечення дорожнього руху.

Окрім того, посилання в протоколі про адміністративне правопорушення старшого інспектора УПП в Запорізькій області Бочковського І.Ю. на пункт 10 частини 2 ДСТУ 4100 не відповідає обставинам справи, так як розділ 10 визначає «Вимоги щодо охорони довкілля», а розділ 2 визначає «Нормативні посилання». Таким чином, посадовою особою не встановлено норми якого ДСТУ не виконуються ОСОБА_1 .

Отже, аналіз перевірених і оцінених доказів переконують суддю, що доказами у справі не підтверджено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-28 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, у світлі всього вищевикладеного, у той час як провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності і ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, встановленому законом, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ст.188-28 КУпАП, а як наслідок, провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч.1 ст.247 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення..

Керуючись ст.ст. 8, 27, 34, 35, 188-28, 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: Н.С. Звєздова