Провадження № 3/932/2628/24
Справа № 932/2646/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, Карягіна Н.О., розглянувши матеріали справи, надіслані з ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 386145 від 05.03.2024, 05.03.2024 року ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру. Тим самим ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час розгляду справи сповіщений належним чином, клопотання про відкладення розгляду матеріалу до суду не надходило. За таких обставин на підставі ст. 268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі відносно вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи до протоколу серії ВАД № 386145 від 05.03.2024 долучено рапорт, згідно якого 05.03.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , чоловіку перебили шийну артерію, тече кров, тобто спричинено тілесні ушкодження, окрім цього матеріали справи містять заяву ОСОБА_2 в якій остання просить ніякого розгляду за фактом виклику поліції з приводу домашнього насильства вчиненого 05.03.2024 за адресою: АДРЕСА_1 не проводити так, як, у тому, що сталося розібралися самостійно та претензій ні до кого не має, матеріальної, моральної, фізичної шкоди їй не було завдано. Також згідно пояснень ОСОБА_1 05.03.2024 за адресою: АДРЕСА_1 у нього виник конфлікт з матір`ю внаслідок чого він у стіну кинув тарілку, і щоб уникнути конфлікту вийшов на вулицю.

Суд розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі, яка притягується до адміністративної відповідальності фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція). Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Зі справи про адміністративне правопорушення не вбачається будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки у протоколі не зазначено особу відносно якої вчинено домашнє насильство.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись статтями 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови або її може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КУпАП.

Суддя Н.О. Карягіна