запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/587/24Головуючий у 1-й інстанції Романько О.О.
Єдиний унікальний №335/1745/24Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С. за участі захисника Кузьміна Євгена Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кузьміна Євгена Олександровича на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 травня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 06.02.2024 року о 00 год. 20 хв. у м.Запоріжжі по проспекту Соборному, 186, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Rav 4», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Кузьмін Є.О. просив скасувати зазначену постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями його конституційного права на правовий захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Також ОСОБА_1 було зупинено без дотримання норм ЗУ «Про поліцію», «Про дорожній рух» і ПДР. У справі немає документального підтвердження правомірності такої зупинки, тому в силу ст. 62 Конституції України цей сумнів слід трактувати на користь водія.

В судове засідання апеляційного суду, яке було призначено на 04 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені через додаток «Viber» у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом ДСА України за №28 від 23.01.2023 року.

Тому у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджена даними, що містяться

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №886250 від 06.02.2024 року, підписаного ОСОБА_1 згідно з яким, в зазначений день водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Rav 4», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Від керування транспортним засобом був відсторонений;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, за результатом якого встановлено позитивний результат з показником 1,34 ‰ алкоголю і з яким ОСОБА_1 погодився;

- у роздруківці результатів приладу "Alcotest Drager 6820", з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Alcotest Drager 6820», а результат тестування склав 1,34 ‰ алкоголю, (тест №1789), з результатом ОСОБА_1 погодився, підписавши його;

- відеозаписом правопорушення.

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом захисником не оспорюється.

На відеозаписові події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Зокрема зафіксовано факт руху автомобіля «Toyota Rav 4», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , його зупинка на вимогу патрульної поліції. Після зупинки, патрульний поліцейський пояснив ОСОБА_1 причину його зупинки (керування автомобілем у комендантську годину). ОСОБА_1 також не відмовлявся, що саме він безпосередньо керував транспортним засобом.

Працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, на що ОСОБА_1 надав свою згоду. Перед початком огляду ОСОБА_1 було роз`яснено порядок його проведення, надано на огляд цілісності упакування тестувальну трубку, проведено контрольний забір повітря, а надалі безпосередньо тестування ОСОБА_1 з результатом 1,34 ‰ алкоголю, що зафіксовано протоколом тесту №1789.

Пройшовши такий огляд на місці зупинки і встановивши факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 був згодний з його результатами, бажання пройти огляд в медичному закладі не виявив.

Поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 його права.

У зв`язку з чим у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього матеріалах.

Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта щодо невжиття працівником поліції заходів для надання водію правової допомоги слід визнати необґрунтованими, так як відомостей стосовно того, що поліцейські чинили ОСОБА_1 будь-які перешкоди у реалізації права скористатися послугами захисника в матеріалах справи відсутні. При цьому на працівника патрульної поліції нормами КУпАП не покладений обов`язок надати захисника. Встановлена статтею 266 КУпАП процедура проходження відповідного огляду на стан сп`яніння також не передбачає обов`язкового залучення захисника. Статтею 268 КУпАП передбачено право особи користуватись юридичною допомогою адвоката при розгляді справи по суті. Відтак законом не передбачено право особи користуватись юридичною допомогою адвоката при складенні протоколу про адміністративне правопорушення чи то під час виконання водієм передбаченої п.2.5 ПДР вимоги поліцейського пройти в установленому порядку пройти огляд на стан сп`яніння.

Доводи апелянта з приводу того, що зупинка транспортного засобу була неправомірною є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, бо питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування постанови суду. Крім того, апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки, яка нібито мала місце 06.02.2024 року.

Загалом доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою районним судом постановою, проте висновків суду не спростовують.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді районного суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За результатами апеляційного розгляду підстав для скасування постанови суду та закриття справи стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 травня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 335/1745/24