Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/541/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Кавун Т. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2024 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні ум. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Беспалової Н.О. на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , не працюючого

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 15.03.2024 о 22 год 02 хв по вул. Велігіна, 123, в м. Мала Виска Новоукраїнського району Кіровоградської області, керував автомобілем «ВАЗ-21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння рук та поведінка, яка не відповідає ситуації. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 18.03.2024 о 16 год 35 хв по вул. Київській, 68, в м. Мала Виска Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі транспортного засобу тверезому водієві, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Своє рішення суд мотивував тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихо ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 049537 від 15.03.2024, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.03.2024, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1667329, розпискою ОСОБА_2 від 15.03.2024, відеозаписом місця події від 15.03.2024; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 546180 від 18.03.2024, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.03.2024, розпискою ОСОБА_3 від 18.03.2024, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1689417 від 18.03.2024, відеозаписом місця події від 18.03.2024.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Безпалова Н.О. просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що працівниками поліції як 15.03. так і 18.03.2024 була порушена процедура огляду для визначення стану сп`яніння. Так, у протоколах про адміністративні правопорушення відсутні свідки. Крім того, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є не належним доказом, оскільки даний запис копіювався на диск, а тому існують сумніви у його ідентичності. Крім того записи дані записи перериваються. Зазначає також про те, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п6 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, що підтверджується тим, що на даний час на сайті Верховної Ради України в розділі Кодекс України про адміністративні правопорушення, відповідальність водіїв транспортних засобів ст.130 відсутня. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 05.08.2024, оскільки копія постанови судом їй не направлялась, а отримала вона її лише 04.10.2024, тому вважає, що строк пропущено з поважних причин.

ОСОБА_1 та захисник Безпалова Н.О., будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, шляхом надсилання смс-повідомлення з повісткою про виклик та телефоннограмою про розгляд справи, який призначений на 12.11.2024, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не подавали. При цьому неявка ОСОБА_1 та захисника Безпалової Н.О не перешкоджає судовому розгляду, тому апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду адміністративної справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, що не суперечить вимогам ст. 294 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку та, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити захиснику ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд об`єктивно з`ясував всі обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і його вина повністю підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №049537 від 15.03.2024 (а.с. 2), у якому належно викладено встановлені судом обставини правопорушення 15.03.2024; відеозаписом, наданим працівниками поліції (а.с.10), яким встановлено факт керування ОСОБА_5 транспортним засобом та подальшу відмову від медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі; даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №546180 від 18.03.2024 (а.с. 43), у якому належно викладено встановлені судом обставини правопорушення 18.03.2024; відеозаписом, наданим працівниками поліції (а.с.51), яким встановлено факт керування ОСОБА_5 транспортним засобом та подальшу відмову від медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Так, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наведена норма не містить виключень і обставин, які б надавали водію право відмовитись від такого огляду.

Процедура проведення огляду особи на визначення стану сп`яніння регулюється вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735).

Положення п.12. Розділу ІІ Інструкції визначають, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення та додатки до нього, складені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Доводи скарги про те, що поліцейськими було порушено процедуру огляду водія, не знайшли свого підтвердження, оскільки поліцейські діяли відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери.

З досліджених відеозаписів з місця події встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції як 15.03.2024 так і 18.03.2024 у зв`язку з керуванням транспортним засобом у зв`язку з порушенням ПДР України. Після спілкування з ОСОБА_1 , працівником поліції було встановлено відповідні ознаки наркотичного сп`яніння у останнього, та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що той відмовився.

При цьому, при впевненості у відсутності стану наркотичного сп`яніння, водій зобов`язаний був підтвердити свою добросовісність відповідним тестом у лікарні. Однак своїми правами розпорядився самостійно, що є наслідком відповідальності за ухилення від огляду на стан сп`яніння, яке виразилось відмовою, зафіксованою відеозаписом.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Отже, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, апелянтом не наведено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що технічний відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не є безперервним, а тому не відповідає вимогам п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання та використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України №100 від 03.02.2016 року є не обґрунтованим з огляду на те, що наказом №625 від 15.04.2016 року скасований наказ №100 від 03.02.2016 року, а Інструкція втратила чинність.

Водночас, відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським як 15.03.2024 так і 18.03.2024 за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на відсутність свідків при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому підстави для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП відсутні, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду водія на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Отже, положення ст.266 КУпАП не вимагають залучення свідків для підтвердження ними факту керування водієм транспортного засобу чи у разі відмови водія від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у визначеному законом порядку, як це зазначено в апеляційній скарзі.

Твердження апелянта про відсутність матеріалах справи направлення до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що, є підставою для скасування постанови, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такі направлення маються в матеріалах справи. (а.с.3, 45)

Водночас, апеляційний суд зауважує, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані наркотичного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Крім того, з урахуванням вищезазначених обставин справи та положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

За таких обставин, районний суд правильно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обґрунтовано призначив йому вид та розмір стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі, як того просить скаржник у своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Беспаловій Н.О. строк на апеляційне оскарження постанови Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05.08.2024.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Беспалової Н.О. залишити без задоволення, а постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: