ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/251/24Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/677/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 /шістдесят/ копійок.

Також, цією постановою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Козівський РЕМ Акціонерного товариства «Тернопільобленерго» ОСОБА_2 про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП на розгляд трудового колективу.

Згідно постанови, суд визнав доведеним вчинення правопорушення за обставин, вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення серії ААБ № 004658 та серії ААБ № 004657 від 29 березня 2024 року, а саме що:

29 березня 2024 року о 18:12 на вул. Колійова в селищі Козова Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці події зі згоди водія за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6820», з результатом якого 1.54 % проміле водій погодився, тест № 573. Проходити аналогічний огляд в медичному закладі відмовився. Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності органом поліції кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП;

29 березня 2024 року о 18:12 на вул. Колійова в селищі Козова Тернопільської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався назустріч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає. Такі дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності органом поліції кваліфіковано за ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2024 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що під час розгляду справи суд першої інстанції допустив порушення ст.268 КУпАП, так як безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисника про відкладення розгляду справи, та провів розгляд у відсутності ОСОБА_1 . Вказує на те, що сів за кермо транспортного засобу лише тому, що в цьому була крайня необхідність, так як віз ліки своїй донці.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника - адвоката Рибачка А.М., які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не оскаржує постанову суду в частині визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд переглядає справу, лише в частині постанови про визнання ОСОБА_1 винуватим за епізодом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положення ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, а тому правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин справи і кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП не підлягає перевірці в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 004658 від 29 березня 2024 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; довідці начальника Сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Козова) Відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУ НП в Тернопільській області М. Швайки № 1216/108/01-24; відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в оскарженій постанові по цій справі не вбачається.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо розгляду справи у відсутності належно повідомленого правопорушника, оскільки ОСОБА_1 про час, місце слухання справи був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи (а.с.34).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги клопотання захисника про відкладення розгляду справи, та розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як вказані доводи спростовуються матеріалами справи, в яких відсутнє дане клопотання.

Окрім того, зазначені доводи не можуть бути підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, оскільки вони не визначені такими у ст.247 КУпАП.

Також, для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи можливість реалізувати усі процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі подати нові докази і викласти свої доводи щодо суті правопорушення та користуватися правовою допомогою адвоката, була забезпечена ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду.

Що стосується доводів апеляційної скарги про закриття справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з вчиненням дії в стані крайньої необхідності, на думку апеляційного суду, вони не підлягають до задоволення, оскільки повідомлені ОСОБА_1 обставини не вказують на наявність крайньої необхідності під час керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. За правовим полем України, зокрема Правил дорожнього руху, ст. 130 КУпАП водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та зобов`язано на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вищевикладене, коли ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, він тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 29 березня 2024 року керував транспортним засобом в стані крайньої необхідності, так як віз ліки своїй донці, в даному випадку не може вважатись крайньою необхідністю, оскільки ОСОБА_1 таким чином не усунув жодної небезпеки, а навпаки здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з іншим транспортним засобом. Також, під час розгляду справи ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які би підтверджували, що небезпека про яку він стверджує дійсно існувала і не могла бути усунута іншими засобами ніж керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, правопорушення, вчинене ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому зазначені у апеляційній скарзі обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчиненням особою дій у стані крайньої необхідності.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2024 року, відносно нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя