справа № 515/1194/24
провадження № 3/492/723/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2024 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Гусєва Н.Д.,

розглянувши справу про адміністративні правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця н. пункту Турбаза «Сокол» Осташківського району Калінінської області Російської Федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановила:

20 липня 2024 року о 09 год. 40 хв. ОСОБА_1 по вул. Миру, с. Трапівка Білгород-Дністровського району Одеської області керував мопедом марки «MUSSTANG MT5 QT-6», без державного реєстраційного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації), та, не вибравши безпечної швидкості руху, проявивши неуважність, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з бетонною електроопорою. Після чого, від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію з застосуванням технічних засобів відеозапису.Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.3 «б», 2.5, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність статтею 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначений транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_1 тілесні ушкодження.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 13 год. 00 хв. 06 листопада 2024 року, не прибув.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Шевченко проти України» (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, пунктом 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Отже сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 був позбавлений права отримувати інформацію про рух справи тощо.

Також, слід врахувати про можливість ОСОБА_1 дізнатись про стан судового провадження справи залежить від його волевиявлення, тобто має суб`єктивний характер.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що ОСОБА_1 не повідомив суд про причини своєї неявки у судове засідання, призначене на 13 год. 00 хв. 06 листопада 2024 року, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав, відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП, яка не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративні правопорушення за статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявними у справі доказами, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 277 КУпАП.

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суддя дійшла висновку, що притягуваний ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виходячи з наступного.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП, що виразилося у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого зазначений транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_1 тілесні ушкодження, повністю підтверджується обставинами, викладеними в протоколах про адміністративні правопорушення, а також дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 478046 від 20 липня 2024 року, згідно з яким 20 липня 2024 року о 09 год. 40 хв. ОСОБА_1 по вул. Миру, с. Трапівка Білгород-Дністровського району Одеської області, керував мопедом марки «MUSSTANG MT5 QT-6», без державного реєстраційного номеру, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, забарвлення шкіри), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію з застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- відеозаписами, з яких вбачається, що на місцідорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 повідомив поліцейського, що випив 300 гр. горілки;

- поясненнями самого притягуваного ОСОБА_1 , який під час складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення дав пояснення, що він зранку вжив горілку в кількості 300 гр.;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 478045 від 20 липня 2024 року, згідно з яким 20 липня 2024 року о 09 год. 40 хв. ОСОБА_1 по вул. Миру, с. Трапівка Білгород-Дністровського району Одеської області, керуючи мопедом марки «MUSSTANG MT5 QT-6», без державного реєстраційного номеру, не вибравши безпечної швидкості руху, проявивши неуважність, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з бетонною електроопорою. В результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначений транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_1 тілесні ушкодження.

- реєстрацією ЄО № 2743 від 20 липня 2024 року, ЄО № 2746 від 20 липня 2024 року згідно яких зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що 20 липня 2024 року 09 год. 39 хв. в с. Трапівка Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_1 , керуючи мопедом, в`їхав у стовп. ОСОБА_1 був доставлений до лікарні;

- схемою місця ДТП від 20 липня 2024 року, підписаної понятими ОСОБА_2 , ОСОБА_3 без зауважень, яка містить означення розміщення мопеду марки «MUSSTANG MT5 QT-6», без державного реєстраційного номеру;

- поясненнями ОСОБА_4 від 20 липня 2024 року, яка пояснила, що 20 липня 2024 року, приблизно о 09-00 год. їй повідомили, що неподалік від її будинку впав з мопеду Артем, який повідомив їй що викликав швидку допомогу і попросив, щоб вона забрала мопед;

- довідкою від 22 липня 2024 року, виданої приймальним відділенням КНП «Татарбунарська БЛ» ТМР, відповідно до якої до приймального відділення вказаного закладу охорони здоров`я був доставлений ОСОБА_1 з тілесними пошкодженнями, ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота).

До протоколів про адміністративні правопорушення додано довідку про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, протягом року до адміністративної відповідальності за статтею 124, частиною 1 статті 130, не притягувався.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статті 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у пунктом 24, пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. За статтею 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника.

Отже, судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до пункту 2.3 «б» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним.

Згідно з пунктом 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку.

Відповідно до пункту 13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно з диспозицією статті 124 КУпАП, склад адміністративного правопорушення утворює порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження зокрема транспортних засобів.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП, склад адміністративного правопорушення утворює в тому числі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушень, зазначених у статті 124, частині 1 статті 130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами (статті 251 КУпАП).

Оцінка доказів, відповідно до статті 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суддею встановлено, що досліджені у судовому засіданні докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим пунктом 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» в частині події дорожньо-транспортної пригоди.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 підтвердив поліцейським факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди та факт вживання ним алкогольного напою (горілки), а потім керування ним транспортним засобом.

У судді не виникає сумнівів щодо переконливості доказів, узятих в цілому по справі, з яких вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення за статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 в ході розгляду справи суду не надав.

Суддею встановлено, що відсутні підстави вважати, що працівники поліції діяли протиправно, оскільки їх дії не були оскаржені в установленому законом порядку, і з відеозаписів не вбачається порушення порядку складення протоколів.

Аналізуючи наведені вище норми права, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи про адміністративні правопорушення, вияснивши причини та умови, що сприяли вчиненню вказаних адміністративних правопорушень, проаналізувавши усі фактичні дані, оцінивши докази в їх сукупності, суддя дійшла висновку, що в діях водія транспортного засобу (мопеду) марки «MUSSTANG MT5 QT-6», без державного реєстраційного номерного знаку, ОСОБА_1 присутня вина, яка полягає у тому, що він порушив вимоги пунктів 2.3 «б», 2.5, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого скоїв дорожньо-транспортну пригоду, що спричинило пошкодження транспортного засобу, а також, як особа, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак в його діях міститься склад адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже, в судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що вказані адміністративні правопорушення були вчинені саме ОСОБА_1 , його дії розкривають матеріальний склад об`єктивних сторін статті 124, частини 1 статті 130 КУпАП та порушення вимог пунктів 2.3 «б», 2.5, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, у порушенні правил дорожнього руху, тому його дії правильно кваліфіковані за статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП та ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності і.

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ зазначив: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Судом встановлено, що відсутні, згідно з вимогами статті 17 КУпАП, обставини, що виключають адміністративну відповідальність, оскільки ОСОБА_1 не діяв в стані крайньої необхідності, необхідної оборони і не був в стані неосудності.

Проте, суддя дійшла висновку, що провадження ц справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, підлягає закриттю, оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 20 липня 2024 року. Протокол про адміністративне правопорушення складено 20 липня 2024 року та справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшла до Татарбунарського районного суду Одеської області 30 липня 2024 року. Постановою Одеського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року задоволено подання в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області Дем`янової О. про вирішення питання про передачу матеріалів вказаної справи до іншого суду та справу передано до Арцизького районного суду Одеської області. Матеріали справи надійшли до Арцизького районного суду Одеської області 05 вересня 2024 року, та, згідно з Реєстром судових справ та матеріалів, переданих на розгляд головуючому судді, передано судді Гусєвій Н.Д. 10 вересня 2024 року. Судовий розгляд було призначено на 02 жовтня 2024 року, але розгляд справи не відбувся внаслідок перебування судді Гусєвої Н.Д., в провадженні якої перебуває наявна справа, на лікарняному, у зв`язку з чим не здійснювала правосуддя. Інші судді, які могли здійснювати правосуддя в Арцизькому районному суді Одеської області, відсутні.

Норми щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту статті 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених статті 38 цього Кодексу. Відповідно частини 2 статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, було вчинено 20 липня 2024 року, а на день розгляду справи відносно ОСОБА_1 спливли три місяці, протягом яких можна було притягнути його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення, що є підставою для закриття провадження, суддя дійшла висновку про закриття провадження у справі за статтею 124 КУпАП.

При накладенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до статей 34, 35 КУпАП пом?якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, судом встановлено не було.

Також, суддя, при накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 враховує, що його протиправні дії могли потягнути за собою тяжкі наслідки.

Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху «водій» особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до довідки № 63.2, виданої відділенням поліції № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, у зв`язку з чим він не підпадає під поняття «водій».

У постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 у справі № 145/932/20 зазначено, що згідно зі сталою правозастосовною практикою, позбавлення права керування транспортними засобами суд не вправі призначити як додаткове покарання особі, яка його не має.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушника за вчинення ним адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його провини та ставлення до вчиненого, наявність пом`якшуючих, обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення вказаного адміністративного правопорушення, беручи до уваги, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, суддя дійшла висновку, що для виховання ОСОБА_1 , запобігання вчинення, як ним, так і іншими особами, адміністративних правопорушень, необхідним та достатнім буде застосування до правопорушника адміністративного стягнення, в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП відносно інших осіб у виді штрафу.

Разом з тим, суддя також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф, буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Згідно зі статтею 40-1 КУпАП, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з винесенням суддею постанови про накладення на правопорушника адміністративного стягнення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 34, 35, 38, 40-1, 124, 130, 221, 247, 268, 277, 283-285, 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

постановила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії наявної постанови, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням його майна, де у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 буде стягнуто подвійний розмір штрафу, визначений у даній постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.