ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/565/24

Провадження № 33/4820/346/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника Александрова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Александрова Д.О. на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітня дитина, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Зав постановою суду, ОСОБА_1 13 лютого 2024 року о 19 год. 10 хв., по вул. І. Франка, 37, в м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області, керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 110206», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду захисник ОСОБА_1 адвокат Александров Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить справу повернути до СРПП ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області для доопрацювання (належного оформлення).

Вважає її невмотивованою та необгрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, яка не містить доказів вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні.

Крім того, суд підійшов формально до аналізу наявних доказів та розгляду в цілому, не надав належної оцінки доводам сторони захисту.

Апелянт просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі фабули протоколу, оскільки виклав суть правопорушення по іншому, тобто зазначені дії водія ОСОБА_1 не відповідають фабулі ст.130 КУпАП.

Звертає увагу на те, що в справі відсутнє направлення на медичний огляд водія, тому це слід розцінювати, як таке, що водія на проходження огляду в медичному закладі не направляли.

Стверджує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а лише відмовився на місці зупинення транспортного засобу за допомогою приладу Драгер і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер у мед закладі, що підтверджується відеозаписом з місця події. За таких обставин працівники поліції не мали права на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Александрова Д.О., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується данними:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №254639 від 13 лютого 2024 року, з якого вбачаються обставини вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення;

-постанови серії ЕНА №1434230 від 13 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні 13 лютого 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121- 3 КУпАП (водій керував транспортним засобом, у якого неосвітлений номерний знак в темну пору доби);

-відеозапису події від 13 лютого 2024 року, з якого убачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки ««ЗАЗ 110206», державний номерний знак НОМЕР_1 , який було зупинено працівником поліції по причині неосвітленості номерного знака, та в ході спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у водія, зокрема, у вигляді запаху алкоголю з ротової порожнини, поведінки, що не відповідає обстановці, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 заперечував свою вину у суді першої інстанції, стверджував, що не вживав алкоголь, вказував на незаконність зупинки транспортного засобу через надумане звинувачення в неосвітленні номерного знака. Підтвердив, що через недовіру до точності визначення щодо вмісту алкоголю технічним приладом відмовився від проходження огляду на місці зупинки та заперечив роз`яснення йому дійсного медичного огляду в лікарні на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння, тобто без використання технічного приладу Драгер, інакше він би цим скористався.

Разом з тим, враховуючи зазначені докази, дослідженні судом першої та апеляційної інстанції, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови апеляційний суд не вбачає, з огляду на порушення ОСОБА_1 п.2.5ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Александрова Д.О. про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до встановленої законом відповідальності.

Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях самого ОСОБА_1 та його захисника.

Особа притягнута до адміністративної відповідальності та захисник, жодних даних, які б викликали сумніви у належності вказаних матеріалів справи та об`єктивності органів поліції при їх складанні навести не змогли.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до апеляційних тверджень захисника ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції вийшов за межі фабули протоколу, оскільки виклав суть правопорушення по іншому, тобто зазначені дії ОСОБА_1 не відповідають фабулі ст.130КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №254639 від 13.02.2024 зазначено, що у м.Старокостянтинів, по вул.І.Франка,37, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110206, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130КУпАП.

Посилання в протоколі на відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, а в постанові на відмову від такого огляду на місці зупинки та в медичному закладі, не свідчить про те, що суд вийшов за межі обвинувачення ОСОБА_1 оскільки це є тотожні поняття.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, відхиляються апеляційним судом, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, тому потреби у видачі такого направленні не було.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, а лише не бажав такий проходити за допомогою приладу Драгер, оскільки не довіряє таким приладам, не заслуговує на увагу.

Недовіра ОСОБА_1 технічним приладам, за допомогою яких проводиться огляд на стан алкогольного сп`яніння, не позбавляє останнього відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань чи доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

За таких обставин вважаю, що стягнення, накладене на ОСОБА_1 , при даних конкретних обставинах справи та особи притягнутої до адміністративної відповідальності є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2024 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.