Номер провадження: 33/813/2377/24
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника адвоката - Чижова В.А.,

розглянувши клопотання захисника адвоката Чижова Віталія Андрійовича подане в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження

постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 03 липня 2024 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що він, 03 червня 2024 року о 15 годині 31 хвилин, у м. Одесі по вул. Дальницька, 49, керував транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, про що складено протокол серії ААД № 813275 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник адвокат Чижов В.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 10 вересня 2024 року звернувся з апеляційною скаргою через суд першої інстанції, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою захисником адвокатом Чижовим В.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, який мотивує його тим, що повний текст оскаржуваної постанови від 03 липня 2024 року було оприлюднено у державному реєстрі судових рішень 09 липня 2024 року, а про існування оскаржуваної постанови суду стало відомо випадково 16 липня 2024 року і того ж дня було укладено договір з адвокатом, яким подано 18 липня 2024 року клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 24 липня 2024 року захисник ознайомлений з матеріалами справи. Вказане, на думку захисника, свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду. Також враховує, що постановою Одеського апеляційного суду від 04 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто та повторно заявник із нею звернувся 09 вересня 2024 року.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисник адвокат Чижов В.А. підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, просили поновити строк.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляді справи, вирішуючи питання щодо заявленого захисником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.

Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

З матеріалів справи вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що розгляд справи відбудеться в Малиновському районному суді м. Одеси 03 липня 2024 року о 10-00 год. Протокол підписаний особисто ОСОБА_1 , що свідчить про його обізнаність про розгляд справи (а.с. 1).

Оскаржувана постанова Малиновського районного суду м. Одеси ухвалена 03 липня 2024 року без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем оскарження постанови суду є 15 липня 2024 року.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувана постанова надіслана для оприлюднення: 08.07.2024.Зареєстрована: 08.07.2024.Забезпечено надання загального доступу: 09.07.2024.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 липня 2024 року між адвокатом Чижовим В.А. та ОСОБА_1 укладений договір № 141 про надання правової допомоги (а.с. 46-48), з якого вбачається обізнаність сторін про справу про адміністративне правопорушення в Малиновському районному суді м. Одеси, оскільки предметом Договору № 141 про правову допомогу від 16 липня 2024 року є саме надання правової допомоги клієнту у адміністративній справі про адміністративні правопорушення.

Сам заявник посилається в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження що про постанову йому стало відомо випадково 16 липня 2024 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

18 липня 2024 року захисником ОСОБА_2 до суду першої інстанції подана заява про ознайомлення з матеріалами справи, з якими захисник ознайомився 27 липня 2024 року (а.с. 11-13).

02 серпня 2024 року захисником подана апеляційна скарга одразу до Одеського апеляційного суду з порушенням вимог ст. 294 КУпАП.

Постановою Одеського апеляційного суду від 04 вересня 2024 року апеляційну скаргу захисника адвоката Чижова В.А., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , повернуто (а.с. 28).

10 вересня 2024 року захисником адвокатом подана повторно апеляційна скарга через суд першої інстанції, тобто поза межами процесуального строку, встановленого ст. 294 КУпАП.

З Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постановуМалиновського районного суду м. Одеси від 03 липня 2024 року надіслано судом до реєстру у межах строку на апеляційне оскарження 08 липня 2024 року, тому з цього часу ОСОБА_1 або його захисник мали можливість вчасно укласти договір про правову допомогу, оскільки справу розглянуто судом саме у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення день. Будучі обізнаним про постанову ще 16 липня 2024 року (за твердженням самого заявника) та уклавши із захисником цього ж дня угоду про надання правової допомоги, останній лише 27 липня 2024 року ознайомився з матеріалами справи та подав скаргу 02 серпня 2024 року, що вочевидь не узгоджується із добросовісним виконанням своїх процесуальних обов`язків учасниками справи.

Наступне звернення з апеляційною скаргою після повернення первісної скарги апеляційним судом не спростовує наведеного та не є підставою для поновлення пропущеного строку.

Враховуючи вищенаведене, доводи щодо поважності причин пропуску строку на оскарження викладені захисником у клопотанні є необгрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Будь-яких інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду захисник не надає і не посилається на інші обставини, що перешкоджали йому реалізувати своєчасно своє право на оскарження постанови суду.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що звертаючись з апеляційною скаргою поза процесуальними строками, встановленими законом, захисник адвокат Чижов В.А., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не надав доказів про наявність перешкод у реалізації права на оскарження постанови судді у встановлений КУпАП десятиденний строк, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити та повернути апеляційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволені клопотання захисника адвоката Чижова Віталія Андрійовича подане в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 03 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Чижова Віталія Андрійовича, подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , повернути особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова