Справа № 463/1960/24
Провадження № 3-в/463/20/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., вивчивши заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Личаківського районного суду м.Львова від 22.04.2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

постановою Личаківського районного суду м.Львова від 22.04.2024 року (справа № 463/1960/24), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,0 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійки) в дохід держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного суду від 24.05.2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м.Львова від 22.04.2024 року без змін.

18 червня 2024 до Личаківського районного суду м.Львова надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд справи № 463/1960/24 за нововиявленими обставинами з посиланням на обставини, які на його переконання, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції, суду не були відомі при ухваленні судового рішення, а саме реальна причина його зупинки, яка полягала у розшуку схожого за описами транспортного засобу марки «BMW 318» та відсутності в матеріалах справи повних показань технічних приладів та засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які самі по собі або разом з раніше виявленими обставинами доводять неправильність постанови суду, що належить переглянути.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Личаківського районного суду м.Львова від 22.04.2024 року за нововиявленими обставинами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Главою 24-1 КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення, у тому числі за нововиявленими обставинами, чинним законодавством не передбачено.

Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ суд не наділений.

Отже, наведені в заяві посилання на можливість застосування положень КПК України, ЦПК України, ГПК України та КАС України, тобто аналогії закону, є безпідставними.

Статтями вказаних вище нормативно-правових актів, на які посилається заявник у своїй заяві, дійсно передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами, але це стосується лише вироків, ухвал, рішень, наказів, які ухвалені або постановлені у кримінальних, цивільний, господарських та адміністративних провадженнях, діючі норми на які посилається заявник не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП.

Застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

Також суд враховує, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. При цьому, неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони:

1) існували на час розгляду справи;

2) ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

3) вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Натомість, в своїй заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, заявник посилається саме на нові докази, які на його думку повинні підтверджувати ті ж самі обставини, на які посилались працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і за своєю природою не є нововиявленими обставинами.

Водночас, суд зазначає, що причина зупинки ОСОБА_1 , яка на думку останнього полягала у розшуку схожого за описами транспортного засобу марки «BMW 318» та не була йому озвучена, не є умовою нововиявлених обставин, оскільки не входить до предмета доказування у справі та не може вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Підставою зупинки ОСОБА_1 згідно матеріалів справи є порушення ПДР України, а саме непрацюючі задні стопи, відсутність полісу обов`язкового страхування та не пристебнутий ремінь безпеки, що як на момент розгляду справи так і станом на тепер підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1493894 від 22.02.2024 року, відомості про оскарження якої відсутні.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року (N 3236/03) у справі «Пономарьов проти України», жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Суд також вважає, що посилання заявника на рішення ЄСПЛ та рішення місцевих судів в аспекті заявленого ним питання про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами є недоречним, оскільки згідно позиції Верховного Суду не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що постанова Личаківського районного суду м.Львова від 22.04.2024 року, не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

Оскільки у КУпАП відсутні норми, що регулюють порядок перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень ухвалених в справах про адміністративні правопорушення, заяву необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст.7, 294, главою 24-1 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Личаківського районного суду м.Львова від 22.04.2024 року у справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП - повернути особі, яка її подала.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Грицко Р.Р.