П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1701/24

Провадження № 3/348/794/24

08 жовтня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Солодовніков Р.С., за участі захисника ОСОБА_1 - адвоката Романишина Д.М. розглянувши матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, жителя АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, громадянина України.

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08.07.2024 складеного відносно ОСОБА_1 , 08.07.2024 року в 19 год. 15 хв. в с.Заріччя по вул. Незалежності, 45, Надвірнянського району Івано-Франківської області водій автомобіля марки «VOLKSWAGEN T4» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив з`їзд в кювет та перекинувся через що автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. При цьому водій порушив п.13.1,12.1 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлений, до суду не з`явився.

Інтереси ОСОБА_1 при розгляді справи представляє захисник адвокат Романишин Д.М., який надав документи на підтвердження своїх повноважень.

За таких обставин, суддя дійшов висновку про розгляд справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав, таким чином можливо здійснити розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за участю його захисника, що відповідає положенням статті 268 КУпАП.

В судовому засіданні захисник адвокат Романишин Д.М. вказав, що заперечує проти протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він складений за відсутності ОСОБА_1 , який внаслідок ДТП потрапив до лікарні. Працівники поліції також не відібрали у ОСОБА_1 пояснення про обставини ДТП, яке відбулось на його думку через заклинення рульової колонки. Автомобіль 2 місяця тому пройшов ТО, сервісної книжки і документи на підтвердження проходження ТО відсутні. Захисником надана розписка про відшкодування ОСОБА_1 збитків завданих внаслідок пошкодження огорожі житлового будинку ОСОБА_2 .

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, та оцінивши докази в їх сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.п.1.3-1.5 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно із п.2.3 а ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до п 2.3 б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Відповідно до вимог п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до вимог п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція ст. 124 КУпАП сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

З системного аналізу ст.ст.7,254,279 КУпАП слідує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється у межах протоколу про адміністративне правопорушення та лише щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно даного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 ставиться у вину порушення п.12.1, 13.1 ПДР України, яке спричинило ДТП.

В ході розгляду справи встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась 08.07.2024 року в с.Заріччя по вул. Незалежності, 45, за участі автомобіля марки «VOLKSWAGEN T4» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Пошкодження зазнав автомобіль марки «VOLKSWAGEN T4».

Відомостей про те, що пошкодження зазнало інше майно, матеріали справи не місять.

До справи додано схему місця ДТП, з якої випливає розташування транспортного засобу, характер та локалізація отриманих пошкоджень автомобіля, яка не підписана водієм (а.с.4).

Аналізуючи дорожню обстановку, доходжу висновку, що в умовах даної дорожньо-транспортної ситуації водій ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 2.3.а), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Протокол про адміністративне правопорушення складений 08.07.2024 о 21.40 в м.Надвірна на вул..Грушевського, за яким ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень і підпису в протоколу. Підписи свідків в протоколі відсутні.

Між тим, ДТП відбулось в с.Заріччя, а за медичними документами ОСОБА_1 08.07.2024 доставлений до лікарні, де був до 12.07.2024.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що працівниками поліції встановлювались обставини і причини вчинення ДТП, або ними докладені зусилля для встановлення цих обставин, зокрема допиту ОСОБА_1 в лікарні, або встановлення свідків ДТП.

Версія ОСОБА_1 щодо технічних причин ДТП дослідженими в судовому засіданні доказами, що надані поліцією, не спростована.

Місце перебування автомобіля «VOLKSWAGEN T4» д.н.з. НОМЕР_1 невідоме. За наявними фото автомобіль зазнав суттєвих пошкоджень.

За вказаних обставин є ймовірність виникнення непередбачуваної ситуації через можливу технічну несправність транспортного засобу «VOLKSWAGEN T4» д.н.з. НОМЕР_1 , а тому в діях водія ОСОБА_1 не доведений умисел на порушення п.12.1, 13.1 ПДР України, оскільки під час розгляду справи не доведено, що водій зберігав можливість контролювати рух транспортного засобу.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням положень зазначеної статті та відповідно до загальних засад адміністративного права України об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона в своїй сукупності визначають склад адміністративного правопорушення.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.

Згідно із ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На підставі викладеного, оцінюючи докази за своїм внутрішнім

переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному

дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись

законом і правосвідомістю, з огляду на те, що органами поліції не доведено факт порушення ОСОБА_1 п.12.1, 13.1 ПДР.

Можливе порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.3а ПДР під час керування ним транспортним засобом не був предметом дослідження поліцією під час проведення перевірки, а отже не знайшов свого відображення безпосередньо у протоколі про адміністративне правопорушення. А тому, давати оцінку д іям водія з приводу порушення інших пунктів ПДР України, які не ставляться у вину останній, означає вийти за межі протоколу про адміністративне правопорушення, що у відповідності до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначених вище, забороняється.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного судуУкраїни N 23-рп/2010від22.12.2010 р., адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих та об`єктивних доказів вини ОСОБА_1 , в межах пред`явленого обвинувачення, доходжу висновку, що при розгляді справи не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження в справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в Івано-Франківський апеляційний суд через Надвірнянський районний суд.

Суддя Р.С.Солодовніков