Справа № 366/1747/24
Провадження №3/366/1374/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Державної екологічної інспекції Столичного округу, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, перебуває на посаді майстра деревообробного цеху в ДСП «Північна Пуща», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

12.06.2024 справа надійшла до суду.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 001209 від 29.05.2024, суть правопорушення зазначено таким чином:

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП, тим, що 29.05.2024 року о 20 год. 10 хв., Київська область, Іванківський район, м. Чорнобиль було виявлено ОСОБА_1 на березі р. Прип`ять який проводив лов водних біоресурсів спінінгами з котушками в кількості 2 шт. та виловив водні біоресурси в кількості 16 шт. Судак звичайний, плоскирка 1 шт. в місті забороненого вилову водних біоресурсів круглий рік, а саме на території, що зазнала забруднення радіаційного внаслідок Чорнобильської катастрофи, що є порушенням пп. 4 п. 3 розділу IV Правил любительського рибальства, абзац 8 ч. 2 ст. 12 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок ЧАЕС», ст. 63 Закону України «Про тваринний світ».

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив суд прийняти у справі рішення на власний розсуд за наявними у справі матеріалами. Додатково пояснив, що коли його виявили на р. Прип`ять, там була велика кількість працівників поліції та ще один знайомий йому чоловік ОСОБА_2 . Через день-два відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення працівники екологічної інспекції. Інші обставини справи точно не пам`ятає, тому відмовився надавати показання на підставі ст. 63 Конституції України.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до такого.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Доказуванням за цим принципом має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст.ст. 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 20.12.2023 у справі № 454/247/23, суд не може визнати особу винною в діяннях, в яких вона не обвинувачувалась, оскільки це є порушенням вимог процесуального закону.

Більше того, визнання особою винуватою в діяннях, яке їй не інкримінувалося є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, тобто порушенням права особи на справедливий судовий розгляд, оскільки такими діями суд перебирає на себе функції обвинувачення.

В матеріалах справи наявні такі докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії № 001209 від 29.05.2024;

-супровідний лист за підписом начальника ВП № 1 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 30.05.2024 про направлення Державній екологічній інспекції матеріалів, зареєстрованих в ІКС ІПНП ВП № 1 за № 213 за фактом виявлення ОСОБА_1 , який ловив рибу в акваторії р Прип`ять;

-супровідний лист начальника СВ ВП № 1 (м. Чорнобиль) на адресу начальника ВП № 1 про скерування матеріалів, в яких відсутні ознаки кримінального правопорушення від 29.05.2024;

-рапорт оперативного чергового ВП № 1 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 29.05.2024, про отримання повідомлення на лінію «102» про факт незаконного вилову риби в р. Прип`ять;

-рапорт командира взводу ВП № 1 (м. Чорнобиль) Дмитра Дещенка від 29.05.2024, про факт виявлення вилову риби ОСОБА_1 в р. Прип`ять;

-письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 29.05.2024;

-розрахунок матеріальної шкоди до протоколу № 001209 на суму 58 956 грн.;

-фотознімок риби у кількості «судак» 16 шт., «плоскирка» 1 шт., яка лежить на земляному покриві.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Дослідивши зазначені докази в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, з огляду на таке.

Щодо кваліфікації правопорушення.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, відповідальність за яке настає за вчинення грубого порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

Отже, які саме порушення правил рибальства є грубими, прямо визначено в диспозиції ч. 4 ст. 85 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 інкримінується порушення таких нормативно-правових актів:

пп. 4 п. 3 розділу IV Правил любительського рибальства, затверджених наказом міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 70 (далі правила рибальства), відповідно до якого забороняється добування (вилов) у таких місцях, зокрема, на рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), які розташовані на території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

абзац 8 ч. 2 ст. 12 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якого У зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення забороняється, крім іншого, випасання худоби, порушення середовища перебування диких тварин, спортивне та промислове полювання і рибальство;

ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», відповідно до якої порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону..

Крім цього, ОСОБА_1 інкримінується вилов риби із застосуванням спінінгів та котушок і вилов риби у кількості 16 шт. виду «судак» та 1 шт. виду «плоскирка».

Слід звернути увагу, що жодне з інкримінованих ОСОБА_1 порушень нормативно-правових актів не становить собою грубого порушення правил рибальства в розумінні ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Крім цього, спінінги з котушками не відносяться до заборонених знарядь лову відповідно до положень Правил рибальства.

Разом з цим, відповідальність за грубе порушення правил рибальства настає у разі, крім іншого, вилову водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову.

Відповідно до пп. 3 п. 1 розділу ІІІ, додатку 2 Правил рибальства, добова норма вилову обчислюється вагою виловленої риби, тоді як в матеріалах справи відсутні відомості, на яку саме вагу здійснив вилов риби ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суддя приходить до обґрунтованого висновку про те, що в інкримінованих ОСОБА_1 діях не вбачається грубе порушення правил рибальства у розумінні диспозиції ч. 4 ст. 85 КУпАП, тому, його дії кваліфіковані невірно.

Як зазначалось вище, суддя не може визнати особу винною в діяннях, в яких вона не обвинувачувалась, оскільки це є порушенням вимог процесуального закону та становить порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо допустимості долучених до матеріалів справи долказів

Відповідно до положень ст. ст. 254, 255 та 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який відповідним чином повинен бути оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП та є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Положення ст. 256 КУпАП є імперативними в частині зазначення відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення та підлягають виконанню всіма без виключення посадовими особами, які уповноваженні на складання протоколів про адміністративне правопорушення, що визначені у ст. 255 КУпАП.

При цьому, положення цієї статті є бланкетними, оскільки вичерпно не відображають відомостей, які необхідно зазначати у протоколі про адміністративне правопорушення, для чого слід відсилатись до інших нормативно-правових актів з урахуванням конкретних обставин справи.

Нормативно-правовим актом, який більш детально регулює порядок складення протоколу про адміністративне правопорушення працівниками Держекоінспекції є Інструкція з оформлення Державною екологічною інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.07.2004 № 264 (далі Інструкція)

Відповідно до ч. 2 п. 2.4 Інструкції, у протоколі обов`язково зазначаються, крім іншого, інші відомості, необхідні для вирішення справи (відомості про наявність актів обстеження підприємств, установ, організацій і об`єктів, відмітки про наявність документів та речей, які слугують доказами в справі, тощо).

Недотримання наведених вимог є порушенням процесуального порядку збирання доказів особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Такі висновки наведені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 366/1852/22.

В порушення наведених вимог, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , у графі протоколу «Додатки (якщо вони є)» зазначено лише про те, що до нього додається розрахунок матеріальної шкоди.

Відомостей про інші наявні в матеріалах справи документи у протоколі не зазначено.

Такі обставини свідчать про те, що інші отримані докази, що наявні в матеріалах справи є такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, є недопустимими, тому, не можуть прийматись до уваги суддею при ухваленні рішення.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Слід також звернути увагу на те, що показання ОСОБА_1 у судовому засіданні про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений не в день вчинення правопорушення а пізніше, заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 виявлений в м. Чорнобиль на березі р. Прип`ять 29.05.2024. Про цю подію працівник поліції ОСОБА_4 повідомив на лінію «102» і це повідомлення зареєстроване за № 213.

Письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , рапорт оперативного чергового, рапорт ОСОБА_5 та супровідний лист начальника слідчого відділу датовані 29.05.2024.

Згідно із супровідним листом начальника ВП № 1, датованим 30.05.2024, останній направив на адресу Державної екологічної інспекції матеріали, зареєстровані в ІКС ІПНП ВП № 1 за № 213, які Екологічна інспекція фактично отримала 03.06.2024, що підтверджується відміткою на супровідному листі.

Додатки до супровідного лист начальника ВП № 1 від 30.05.2024 становлять 5 аркушів, які відповідають кількості наявних у справі аркушах, на яких містяться письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , рапорт оперативного чергового, рапорт ОСОБА_5 та супровідний лист начальника слідчого відділу датовані 29.05.2024.

Згідно з відомостями, відображеними у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, такі відомості можливо було встановити та зазначити їх у протоколі лише шляхом отримання матеріалів від працівників поліції.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення працівником екологічної інспекції відносно ОСОБА_1 складено 29.05.2024, тоді як фактично матеріали справи отримані екологічною інспекцією пізніше, 03.06.2024.

При цьому, як зазначив ОСОБА_1 , працівників екологічної інспекції на місці події не було. Інших відомостей, які б це спростовували, матеріали справи не містять.

За таких обставин є незрозумілим, яким чином протокол про адміністративне правопорушення було складено 29.05.2024 за матеріалами, які надійшли до екоінспекції фактично 03.06.2024.

Слід також звернути увагу, що відповідно до положень ст. 254 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, особі роз`яснюються її права, визначені ст. 268 КУпАП, відповідно до якої особа має право ознайомлюватись з матеріалами справи.

Відсутність на час складення протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів справи, на підставі яких він складається, позбавляє особу реалізувати своє право на ознайомлення з ними, відповідно підготувати свою позицію захисту в суді, що є порушенням права особи на захист. Таке порушення прав є фундаментальним та унеможливлює в подальшому справедливий судовий розгляд справи у відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо інших відомостей у справі.

Згідно з наявним в матеріалах справи рапортом оперативного чергового ВП № 1, на лінію «102» спочатку надійшло повідомлення від працівника поліції Дещенка Д. про те, що виявлено ОСОБА_3 , який за допомогою саморобного знаряддя (резинка) здійснював вилов риби на р. Прип`ять. В подальшому встановлено, що рибу ловив ОСОБА_1 із застосуванням спінінгів з котушками. На місце події викликано слідчо-оперативну групу.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про виявлення та вилучення згаданого саморобного знаряддя лову, резинки.

Крім цього, з долученого до матеріалів справи фотознімку із зображенням виловленої риби неможливо встановити, хто саме виловив цю рибу, місце її виловлення та знаряддя вилову. Оскільки на місце події викликано слідчо-оперативну групу, це не позбавляло можливості працівників поліції більш детально зафіксувати факт вилову риби саме ОСОБА_1 .

Отже, наявні в матеріалах справи докази (не беручи до уваги те, що вони є недопустимими) не узгоджуються між собою, мають розбіжності і не доводять за принципом доказування «поза розумним сумнівом» винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Висновки

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки він не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року).

З наведеного слідує висновок про те, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення повинні підтверджуватись долученими у встановленому законом порядку доказами, які відображають у своїй сукупності всю суть обставин протиправної поведінки правопорушника, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою презумпцій. За відсутності таких ознак чи презумпцій не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява N 16347/02), «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04), «Карелін проти росії» (рішення від 20.09.2016 р, заява N 926/08), а також на встановлені суддею обставини цієї справи, суддя приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 85 КУпАП та їх аргументація є сумнівними. Наявність цих сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Також в ході розгляду цієї справи, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, а тому, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього докази не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 85 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 КУпАП постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 КУпАП вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей реалізують.

Відповідно до п. 7.1.2. Правил радіаційної безпеки при проведенні робіт у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення, затверджених спільним наказом МОЗ та Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 04.04.2008 № 179/276, до радіоактивних відходів чорнобильського походження у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення належать, крім інших, біологічні об`єкти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» тварини біологічні об`єкти, що відносяться до фауни: сільськогосподарські, домашні, дикі, у тому числі домашня і дика птиця, хутрові, лабораторні, зоопаркові, циркові;

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про тваринний світ» об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі.

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що вилучені з водойм у зоні відчуження Чорнобильської АЕС види водних біоресурсів, а саме риби, є біологічними об`єктами, які відносяться до радіоактивних відходів чорнобильського походження.

За таких обставин, виявлена та вилучена протоколом про адміністративне правопорушення риба видів «судак» у кількості 16 шт. та «плоскирка» у кількості 1 шт. є очевидно не придатною для подальшого вживання та реалізації, її конфіскація є небезпечною, тому, вона підлягає знищенню.

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки у цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, відповідно судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 36, 40-1, 85, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу зазначеного адміністративного правопорушення, закрити провадження у справі.

Тимчасово вилучене майно, а саме рибу виду «судак» у кількості 16 шт. та «плоскирка» у кількості 1 шт., знищити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Суддя Н.П. Слободян