ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024 Справа №607/9374/24 Провадження №3/607/4284/2024

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатна Л.В. розглянувши в м. Тернополі матеріали, які надійшли з Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 191 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №120074, 23 квітня 2024 року о 09 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що громадянин ОСОБА_1 порушив встановлені правила зберігання належної йому мисливської зброї марки «ОП АКМС» кал. 7, 62 мм., № НОМЕР_1 , дозвіл № НОМЕР_2 , а саме зберігав поза межами металевого сейфу, чим порушив вимоги ст. 12 Наказу МВС №622 від 21.09.1998 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП, не визнав та вказав, що у зазначений день залишив належну йому мисливську зброю у селі, оскільки їхав на обшук, який проводився за його місцем проживання та вважав, що у працівників поліції можуть виникнути зайві остереження, якщо б він прибув із зброєю. Таким чином, ОСОБА_1 зазначав, що у нього не було жодного умислу на вчинення адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В якості доказів, на підтвердження вини ОСОБА_1 , до протоколу серії ВАВ №120074 долучено:

- ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2024 року, згідно якої надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , що належиться ОСОБА_2 ;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 23 квітня 2024 року, які підтвердженні ним у судовому засіданні;

- довідку старшого інспектора СКОЗ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції Гевика І. від 23 квітня 2024 року, зміст якої узгоджується з відомостями викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані докази не спростовують пояснення ОСОБА_1 та не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП.

Із досліджених доказів, беручи до уваги долучену ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2024 року, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно прибув на обшук, який проводився за його місцем проживання, а тому й залишив належну йому зброю в іншому місці.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 мст. 191 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.191, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 191 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. В. Делікатна