Номер провадження: 33/813/1419/24
Номер справи місцевого суду: 947/9995/24
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Потопальського Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №731506 від 09.03.2023 року вбачається, що 09.03.2023 о 23:42 в м. Одеса, вул. Дача Ковалевського,97, водій ОСОБА_1 керував т/з TOYOTA , д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 7510. Результат тесту позитивний 2,83‰ проміле, чим порушив вимоги пп. а) п.2.9 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою адвокатПотопальський С.М..подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2024 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 ..

Разом з апеляціною скаргою, адвокат Потопальський С.М. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначав, що про існування постанови захиснику стало відомо лише 25 квітня 2024 року, а копію оскаржуваної постанови отримали лише 26 квітня 2024 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у справі відсутні належні та допустимі докази керування та зупинки автомобілю TOYOTA AVALON, д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , так як з відеозапису вбачається, що поліцейські підійшли до даного автомобілю, який був припаркований поза межами проїжджої частини перпендикулярно неї, з увімкненим двигуном та світлом фар, так як вважали, що це може свідчити про те, що автомобіль припаркований протягом тривалого часу поспіль, а час руху даного автомобіля невстановлений відповідно до матеріалів справи. Також вважали, що в даній ситуації не встановлено як свідків, які могли керувати даним транспортним засобом, інших осіб які перебували в вищевказному транспортному засобі, та судом першої інстанції не надано правової оцінки таким доводам сторони захисту

Також зазначали, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки діям поліцейських, які не роз`яснили ОСОБА_1 положення ст. 63 Конституції та ст.268 КУпАП,а також положення якими передбачено проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер відповідно до наданих відеозаписів з боді камер поліцейських, що порушило права ОСОБА_1 відповідно до ст.256 КУпАП вчасно подати докази та отримати правову допомогу.

Вважали, що ОСОБА_1 під час оформлення адміністративних матеріалів говорив не за конкретні обставини щодо суті правопорушення, а про абстрактні факти, що ніяким чином не підтверджується.

Стосовно ознак алкогольного сп`яніння скаржник вважав, що в протоколі про адміністративне правопорушення не встановлено ознак алкогольного сп`яніня ОСОБА_1 , що можливо було підставою для проходження процедури на встановлення стану алкогольного сп`яніння, так як з вказаного відеозапису вважали, що у останнього не вбчається ознак алкогольного сп`яніння .

Вважали, що працівниками поліції порушено процедуру проходження ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння, так як йому не було запропоновано пройти у разі незгоди с результатом на місці такої процедури у медичному закладі. Також вважали,що працівниками поліції не з`ясовувалось у ОСОБА_1 його позиції, щодо результату проходження процедури на виявлення стану алкгольного сп`яніння. До того, ж з матеріалів справи і відеозапису встановлено, що відповідно до передбаченого законом порядку акту огляду на стан виявлення алкогольного сп`яніння стосовно ОСОБА_1 не складалось.

Зазначали, що ОСОБА_1 не повідомлялось про застосування технічного засобу Драгер, не надавалось для ознайомлення відповідних сертифікатів.

Враховуючи вищевикладене вважали, що судом першої інстанції зроблено поспішні висновки вини ОСОБА_1 , так як поліцейськими під час оформлення матеріалів допущено грубі процедурні помилки визначені законодавством, щодо оформлення правопорушень передбачених ст. 130 КУпАП.

Явка в судове засідання

Сторони були сповіщенні належним чином, від адвоката Потопальського С.М. 10.06.2024 року надійшло клопотання про розгляд без його участі, який уповноважений відповідними документами на здійснення представництва особи без обмеження прав (а.с.40), ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, тому апеляційний суд приходить висновку розглядати апеляційну скаргу без участі сторін.

Позиція апеляційного суду

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2024 року була ухвалена 18.04.2024 року. Матеріали справи не містять відомостей про направлення ОСОБА_1 та його представнику копії постанови. Оскаржувану постанову опубліковано для загального доступу 25.04.2024 року, представнику ОСОБА_1 вручено копію постанови лише 26 квітня 2024 року. В подальшому адвокат через суд першої інстанції 30 квітня 2024 року звернувся з апеляційною скаргою.

Враховуючи, що у межах строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 та його захиснику не була направлена копія постанови, з метою забезпечення права учасників справи на доступ до правосуддя та перегляд справи судом вищого рівня, що є складовою права на справедливий суд, апеляційний суд, вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови від 18.04.2024 стосовно ОСОБА_1 ..

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно результату газоаналізатору ALKOTEST 7510 (DRAGER) вбачається, що при перевірці водія ОСОБА_1 на вміст алкоголю в крові на час зупинки за управлінням транспортного засобу, у останнього було виявлено 2,83 % алкоголю в крові.

У матеріалах справи міститься роздруківка результату газоаналізатора приладу «Alcotest Drager 7510», з якої вбачається, що останнє калібрування було 13.06.2023 року.

Таким чином, враховуючи те, що газоаналізатор «Alcotest Drager 7510», своєчасно пройшов калібрування та повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, підстав не довіряти його показанням немає, як і немає підстав для визнання недійсним чи неправдивим результату проведеного за його допомогою тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 ..

Чеком спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510 ARLM-0428 на стан алкогольного сп`яніння, вбачається, що результат огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння позитивний 2,83 проміле, з результатом якого останній погодився, що підтверджується його підписом на даному чеку (а.с.2). Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень, що також фактично підтверджує його згоду з результатом проведеного огляду.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема відеозапису з відеокамери поліцейського, незгоду з результатами огляду, проведеного поліцейським, та вимоги провести огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не заявляв.

Вина водія ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №731506 від 09.03.2024; Роздруківкою результату тесту із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 7510, ARLM 0437,який є позитивним 2,83 ‰ проміле; відеозаписами з нагрудних портативних відеореєстраторів поліцейських №№ 471939, 475253 від 09.03.2024 відповідно яких встановлено, що водій ОСОБА_2 на місці зупинки не заперечував факт керування транспортним засобом, та надає поліцейським пояснення щодо не виконання ним вимоги про зупинку транспортного засобу до приїзду на місце, відповідає на питання про те, чому діти сидять не на задньому сидінні, а також про те, що він з сім`єю приїхали на автомобілі, до цього «посиділи вдома», що також підтверджує його жінка, яка повідомляє поліцейським про те, що вони сиділи вдома, де ОСОБА_2 вживав пиво. Після чого, 23.57 годин ОСОБА_2 проходить огляд із застосуванням технічного приладу «Drager Alkotest 7510», на що він погодився, пройшов огляд, за результатами якого було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а саме результат 2,83 %, після чого поліцейський роз`яснює йому права та складає протокол про адміністративне правопорушення. При спілкуванні з поліцейськими водій ОСОБА_2 неодноразово підтверджує факт керування транспортним засобом, який не викликає сумнівів, тобто факт керування транспортним засобом доведений.

Доводи апеляційної скарги, про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відсутність зафіксованого на відеозаписі факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ,, а також розташування вищевказаного автомобілю, якийприпаркований поза межами проїжджої частини перпендикулярно неї, з увімкненим двигуном та світлом фар, а також те, що час руху даного автомобіля невстановлений , відповідно до матеріалів справи в повному обсязі спростовуються наданим відеозаписом, з вищевикладеного опису змісту якого вбачається зворотне , що апеляційним судом сприймається як доводи спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності та не відповідає наявним доказам у справі, та жодних доказів на спростування яких не надано ні під час розгляду справи ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що в даній ситуації не встановлено свідків, які могли керувати даним транспортним засобом, інших осіб які перебували в вищевказному транспортному засобі, та судом першої інстанції не надано правової оцінки таким доводам сторони захисту, є такими, що в даному випадку спрямовані на перекручування та спотворення встановлених фактів, тому апеляційний суд вважає такі доводи припущеннями з огляду на наявні докази встановленої вини в інкримінованому правопорушенні ОСОБА_1 ..

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо того, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки діям поліцейських, які не роз`яснили ОСОБА_1 положення ст. 63 Конституції та ст.268 КУпАП,а також положення якими передбачено проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер відповідно до наданих відеозаписів з боді камер поліцейських, що порушило права ОСОБА_1 відповідно до ст.256 КУпАП вчасно подати докази та отримати правову допомогу, не є слушними, так як з наданого відеозапису, протоколу та результату тесту Драгер, встановлено, що ОСОБА_1 ознайомився зі своїми правами та обов`язками та погодився із результатом тесту Драгер поставивши власноручний підпис. Щодо обмеження поліцейськими права на захист ОСОБА_3 спростовуються зафіксованими на боді-камери поліцейських, які роз`яснювали та давали час знайти захисника, та зафіксовано на відеозаписі, що останній телефонував і консультувався з кимось. До того ж, апеляційний суд зазначає, що дії працівників поліції стороною захисту не оскаржувались у передбаченому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 під час оформлення адміністративних матеріалів говорив не за конкретні обставини щодо суті правопорушення, а про абстрактні факти, що ніяким чином не підтверджується не є слушними, так як спростовуються зафіксованим на відеозаписі поясненнями останнього, апеляційний суд вважає такий довод спрямований на перекручування встановлених фактів, який належними та допустими доказами з боку сторони захисту не обґрунтовано, клопотань щодо витребування доказів, проведення експертиз з цього приводу ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду не надавалось.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно ознак алкогольного сп`яніння скаржник вважав, що в протоколі про адміністративне правопорушення не встановлено ознак алкогольного сп`яніня ОСОБА_1 , що можливо було підставою для проходження процедури на встановлення стану алкогольного сп`яніння, так як з вказаного відеозапису вважали, що у останнього не вбачається ознак алкогольного сп`яніння, є слушним частково, так дійсно в протоколі відсутні перелічення ознак алкогольного сп`яніння, але ж ОСОБА_1 пройдено освідування за допомогою приладу драгер, що доводить винність його дій, на відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підтверджував вживання алкогольних напоїв, тому можливе задоволення таких доводів не можуть бути підставою для скасування постанови.

Доводи апеляційної скарги, що працівниками поліції порушено процедуру проходження ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння, так як йому не було запропоновано пройти у разі незгоди с результатом на місці такої процедури у медичному закладі не є слушними, так спростовується відеозаписом наявним в матеріалх справи, та підписами про ознайомлення і фактичну згоду з результатом освідування ОСОБА_1 ..

Щодо доводів апеляційної скарги, що працівниками поліції не з`ясоувалось у ОСОБА_1 його позиції, щодо результату проходження процедури на виявлення стану алкгольного сп`яніння, не є слушними адже дії працівників поліції не оскаржено у встановленому законом порядку, а тому такі доводи є такими, що не спростовано належними та допустимими доказами.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не повідомлялось про застосування технічного засобу Драгер, не надавалось для ознайомлення відповідних сертифікатів, не відповідає обставинам справи, та наявним доказом, зокрема відеозапису з боді-камер, з яких вбачається, що останній не заявляв клопотань поліцейським з цього приводу. А також такі дії поліцейських не оскаржував у встановленому законом порядку, тому такі доводи на переконнаня апеляційного суду не є слушними.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції зроблено поспішні висновки вини ОСОБА_1 , так як поліцейськими під час оформлення матеріалів допущено грубі процедурні помилки визначені законодавством, щодо оформлення правопорушень перебачених ст. 130 КУпАП, не спростовано належними та допустимими доказами, дії працівників поліції не оскаржено до відповідних процедур передбачених встановленим законодавством, а тому доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують вини ОСОБА_1 в інкримінуємому йому адміністративному правопорушенні.

Отже, по справі не встановлено таких обставин, які б стали підставою для скасування судового рішення.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для зміни постанови суду з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 10 червня 2024 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький