Справа №579/2220/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/572/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 червня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 579/2220/23 за апеляційною скаргою захисника МАХОВИКА Р. В. на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 13.02.2024, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладене стягнення,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Маховика Р. В.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат МАХОВИК Р. В. просить скасувати постанову судді, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки згідно висновку № 269 від 23.10.2023 у ОСОБА_2 ознак сп`яніння не виявлено, протокол мав бути складений за ч. 4 ст. 130 КУпАП, огляд на стан сп`яніння проведений з порушеннями, акт медичного огляду на стан сп`яніння № 268 від 23.10.2023 є недопустимим доказом, провадження в справі підлягало закриттю на підставі п. 8 ст. 247 КУпАП, автоматизований розподіл справи проведений з порушеннями.

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 13.02.2024 на ОСОБА_2 накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 605,60 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 23.10.2023 о 06 год. 45 хв. на автодорозі Шостка-Кролевець Т-1907 38 км + 500 м керував транспортним засобом Opel Astra, д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а ПДР.

Вислухавши доводи захисника Маховика Р. В., який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 166585 від 23.10.2023 та оцінивши згідно ст. 252 КУпАП надані докази, суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З таким висновком апеляційний суд погодитися не може, оскільки він не відповідає положенням КУпАП та є передчасним, виходячи з наступного.

Зокрема, відповідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП)

За змістом приписів ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_2 23.10.2023 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за фактом того, що він 23.10.2023 о 06 год. 45 хв. на автодорозі Шостка-Кролевець Т-1907 38 км + 500 м керував транспортним засобом Opel Astra, д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а ПДР.

Однак під час апеляційного розгляду встановлено, що 24.10.2023 слідчий Четвертого СВ (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000510 від 23.10.2023, повідомив ОСОБА_2 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

З даного повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_3 23.10.2023 близько 06:45, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Opel Astra, д. н. з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполученням м. Шостка м. Кролевець в районі м. Кролевець, проявив злочинну недбалість, діючи всупереч п. 2.9а, 12.1 ПДР, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на огорожу блок-посту з подальшим виїздом на зустрічну смугу руху, допустивши зіткнення з автомобілем «ВАЗ» 2109 р. н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який загинув від отриманих внаслідок ДТП травм. Допущені ОСОБА_2 порушення п. 2.9а, 12.1 ПДР знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали.

Крім того, 07.02.2024 відносно ОСОБА_2 затверджений обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 286-1 КК, який містить обвинувачення щодо порушення ОСОБА_2 правил безпеки дорожнього руху як особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, за наведених вище обставин.

Відповідно до принципу юридичної відповідальності «non bis in idem» особа не може бути притягнута до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Цей принцип закріплений в ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує, що нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Вказаний принцип закріплений і на національному рівні, а саме положеннями ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема: п. 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Таким чином, підлягають зіставлянню фактичні обставин даного адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000510 від 23.10.2023 за ч. 3 ст. 286-1 КК, з метою з`ясування наявності у цій справі умов, які не виключають (чи навпаки виключають) подвійне провадження в межах кримінального та адміністративного права, коли юридичні заходи та наслідки правового реагування на певну поведінку є непередбачуваними та непропорційними для такої особи і у подальшому не призведуть до притягнення цієї особи до відповідальності двічі за одне й те.

Так, поняття «те саме правопорушення» елемент idem принципу ne bis in idem у ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції слід розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або, по суті, одних і тих самих фактів (рішення у справі «Сергій Золотухін проти Росії», п. 82). В цьому рішенні ЄСПЛ встановив, що важливо було зосередитися на тих фактах справи, які складали сукупність конкретних фактичних обставин стосовно одного й того ж обвинуваченого, та були нерозривно пов`язані між собою у часі та просторі, наявність таких фактів мала бути доведена для засудження або порушення кримінальної справи (п. 84).

ЄСПЛ у своєму рішенні від 16.06.2016 в справі «Ігор Тарасов проти України» (Igor Tarasov v. Ukraine), заява № 44396/05) зазначив, що ст. 4 Протоколу № 7 необхідно розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або по суті одних і тих самих фактів (одне й те саме місце, один і той самий час, та сама поведінка особи); констатував порушення ст. 4 Протоколу № 7 у зв`язку з притягненням особи до кримінальної відповідальності після накладення на неї адміністративного стягнення фактично за те саме діяння.

Варто в цьому контексті зазначити, що зважаючи на характер і суворість покарання, провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП у розумінні ст. 6 Конвенції є кримінальним (рішення у справах «Галстян проти Арменії», заява № 26986/03, пп. 58-60, від 15.11.2007; «Лучанінова проти України», заява № 16347/02, п. 39, від 09.06.2011).

Відповідно це провадження підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7, яка повинна тлумачитися у світлі загальних принципів, що стосуються відповідних понять «кримінальне обвинувачення» і «покарання» у ст. 6, 7 Конвенції («Хаарвіг проти Норвегії», 2007 р.; «Резенквіст проти Швеції», 2004 р.; «Манассон проти Швеції», 2003 р.; «Гектан проти Франції», 2002 р.; «Маліж проти Франції», 1998 р.; «Нільссон проти Швеції», 2005 р. та ін.).

Вирішуючи, чи було провадження кримінальним за своїм критерієм варто враховувати, що юридична кваліфікація процедури згідно з національним законодавством не може бути єдиним критерієм для застосування принципу ne bis in idem за п. 1 ст. 4 Протоколу № 7. В іншому випадку застосування цього положення було б залишено на розсуд Договірних Сторін до такої міри, що призвело б до наслідків, не сумісних з предметом та метою Конвенції. Поняття «кримінальна процедура» повинно тлумачитися з огляду на загальні принципи, що стосуються відповідних слів «кримінальне обвинувачення» та «покарання» у ст. 6 і 7 Конвенції відповідно (рішення у справі «Нікаанен проти Фінляндії», заява № 11828/11, п. 38, від 20.05.2014).

Зокрема у справі «Чернов проти України» (заява № 16432/10, від 10.12.2020) ЄСПЛ дійшов висновку, що національні органи влади продублювали кримінальні провадження, які стосувалися одних і тих самих фактів. Таким чином, заявника двічі притягнули до суду та покарали за одне і те саме правопорушення, що є порушенням принципу ne bis in idem, а в рішенні від 15.11.2016 в справі «А та Б проти Норвегії» (A and B v. Norway), заяви № 24130/11, 29758/11) ЄСПЛ зауважив, що для того, щоб не відбулося забороненого подвійного засудження чи покарання, провадження мають бути об`єднані на комплексній основі та утворювати єдине ціле. Це означає не тільки те, що мета й засоби, які використовуються для її досягнення, мають доповнювати одне одного за своєю суттю і бути пов`язані в часі, але й те, що можливі наслідки такого правового реагування на відповідну поведінку повинні бути пропорційними та передбачуваними для осіб, яких вони стосуються.

Відповідно правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС (постанова від 02.12.2019 в справі № 612/712/16-к), притягнення до кримінальної відповідальності особи, котру вже притягнуто до адміністративної відповідальності, виключається у випадку, коли юридичні заходи та наслідки правового реагування на суспільно небезпечну поведінку є непередбачуваними та непропорційними для такої особи; встановлені факти, які двічі призвели до притягнення до відповідальності, були нерозривно пов`язані між собою, а оцінка у кримінальному провадженні по суті стосувалася тих самих фактів, що досліджувались у провадженні про адміністративне правопорушення, і значну їх частину покладено в обґрунтування кримінального обвинувачення. У цьому випадку обвинувачення є несумісним із гарантіями, передбаченими ст. 4 Протоколу № 7, а ухвалення обвинувального вироку суперечить приписам ч. 3 ст. 2 КК.

Повертаючись до обставин справи, відповідальність за ч. 3 ст. 286-1 КК визначена за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, зокрема, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого. Частиною 1 ст. 130 КУпАП також встановлена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, диспозиції ч. 3 ст. 286-1 КК і ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетними, тобто відсилають до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, зокрема забороняють керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (п. 2.9а ПДР).

В даному випадку, як справа про адміністративне правопорушення (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння ч. 1 ст. 130 КУпАП), так і кримінальне провадження (порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ч. 3 ст. 286-3 КК), вчинені 23.10.2023, стосуються поведінки ОСОБА_2 в одну і ту ж дату, в один і той же проміжок часу, в одному й тому ж місці, і в обох провадженнях йому ставиться в вину керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з тією лише різницею, що в кримінальному провадженні такі дії ОСОБА_2 потягли за собою наслідки у виді смерті потерпілого. При цьому, для кваліфікації дій особи як за ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і за ч. 3 ст. 286-1 КК, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони кожного з вказаних правопорушень.

З огляду на викладене, щоб не відбулося забороненого подвійного засудження до покарання/накладення стягнення, апеляційний суд приходить до переконання, що провадження в цій справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 8 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП через повідомлення йому про підозру у кримінальному провадженні за даним фактом, що буде пропорційним та передбачуваним для ОСОБА_2 , у зв`язку з чим постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга захисника задоволенню в цій частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника відносно того, що ОСОБА_2 не порушував п. 2.9а ПДР та не вчиняв правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки відповідні обставини підлягають з`ясуванню та встановленню в подальших, пов`язаних із вказаними подіями, провадженнях (судових справах).

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника МАХОВИКА Р. В. задовольнити частково.

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 13.02.2024 відносно ОСОБА_1 скасувати через порушення суддею суду першої інстанції норми процесуального права, а провадження у справі відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 8 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП через повідомлення про підозру у кримінальному провадженні за даним фактом.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов