Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/741/24
Єдиний унікальний №733/949/24
Постанова

Іменем України

07 червня 2024 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М. та

адвоката Шелудька Є.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 (м.Ічня) Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , охоронця магазину АТБ в м. Ічня, ІПН: НОМЕР_1 ,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

14 квітня 2024 року о 19-22 год ОСОБА_1 на вул. Травневій в м. Ічня Прилуцького району Чернігівської області керував автомобілем ЗАЗ 1102, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 а Правил дорожнього руху.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, інтереси якого представляє адвокат Шелудько Є.В., який надав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , при цьому зазначив, що у разі якщо суд прийде до висновку про накладення стягнення на ОСОБА_1 , тому просив відстрочити останньому виконання стягнення у виді штрафу строком на 6 місяців, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху повинні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Зокрема, п. 2.9 а Правил дорожнього руху України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У підтвердження винуватості ОСОБА_1 органом поліції наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 672018 від 14.04.2024 року, копію постанови серії ЕНА № 1910928від 14.04.2024 року, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 121 ч. 5 КУпАП у виді штрафу, довідку про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 квітня 2024 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновок щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та відеозапис, з якого убачається, що під час зупинки ОСОБА_1 працівник поліції вказав, що від нього чути запах алкоголю та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився, зазначивши неодноразово, що вживав алкогольні напої, після чого на нього був складений протокол за ст. 130 ч. 1 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР, однак ОСОБА_1 відмовився його підписувати та зголосився їхати до лікарні. По прибуттю до лікарні, останній пройшов огляд на стан сп`яніння, результати якого показали 0,517 проміле, з якими він погодився.

Зазначені докази суд вважає належними та допустимими.

Суд відхиляє твердження адвоката Шелудька Є.В. про те, що працівниками поліції огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, так як у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння та відсутні відомості про наявність алкоголю в крові, до протоколу доданий висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, в якому відсутні відомості про встановлений вміст алкоголю в крові, до висновку не доданий акт медичного огляду на стан сп`яніння, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості стосовно того, що водію пропонувалося на місці пройти огляд на стан сп`яніння, про щоб він відмовився, внаслідок чого йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, до матеріалів долучений акт огляду, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від такого огляду відмовився, що не відповідає фактичним обставинам, при цьому у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, що до нього додається направлення на огляд до лікарняного закладу.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, останній складений за порушення п. 2.9 а ПДР, тобто за керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, огляд якого проводився в лікарні, а тому в останньому не потрібно зазначати ознаки алкогольного сп`яніння, які вказуються лише при порушенні особою п. 2.5 ПДР, зазначати кількість проміле та відомості про пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Так як огляд був проведений у закладі охорони, тому підтвердженням стану алкогольного сп`яніння є не квитанція про огляд на стан сп`яніння, а висновок лікаря, який прикладений до матеріалів справи. Саме він є доказом керування особи у стані алкогольного сп`яніння, в якому не вказується кількість проміле, виявлених в особи, а ці дані зазначаються в акті про проведення огляду, який залишається у лікаря і до висновку про огляд на стан сп`яніння не прикладається.

Із переглянутого відеозапису видно, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, а так як прилад, за допомогою якого можна було пройти тест на алкоголь, не працював, тому працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд в закладі охорони, на що він погодився.

Зазначення в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів про те, що огляд ОСОБА_1 відмовився пройти, ніяким чином не свідчить про те, що йому не пропонувалося його пройти, крім того такий огляд був проведений у закладі охорони.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей, що до нього додається направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 квітня 2024 року ніяким чином не свідчить про те, що він не складався, оскільки з переглянутого відео видно, як працівник поліції вже ж таки складав його.

З урахуванням викладеного підстав для висновку про порушення порядку огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з боку співробітників поліції у суду немає.

Разом з тим, викладена позиція стороною захисту розцінюється судом як спосіб уникнення відповідальності ОСОБА_1 .

За таких обставин суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, за яке він повинен нести адміністративну відповідальність.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке становить значну суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху, і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 у дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Що стосується питання про відстрочку виконання постанови про накладення стягнення, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладання адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (Далі -Закон).

Частиною 1 статті 12 Закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Нормами частини 2 статті 12 Закону встановлено, що строки зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частиною 1 статті 33 Закону передбачене право особи за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Зі змісту вказаної норми слідує, що підставою вирішення судом питання про відстрочку або розстрочку виконання є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Разом із тим питання відстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу врегульовано частиною другою статті 301 КУпАП, відповідно до якої відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Ураховуючи неналежне фінансове становище ОСОБА_1 , його молодий вік, суд вважає, що усне клопотання адвоката Шелудька Є.В. слід задовольнити та відстрочити виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на строк шість місяців.

Керуючись статтями 33, 40-1, 221, 280, 283, 284, 304 КУпАП, суд

постановив:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Відстрочити виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн на строк шість місяців, тобто до 07 грудня 2024 року включно.

Строк виконання постанови про відстрочення сплати адміністративного стягнення відраховувати з дня її винесення.

Особа, притягнута до адміністративної відповідальності, зобов`язана сплатити штраф не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення і повідомити про це суд шляхом представлення документа про його сплату.

У разі несплати штрафу у зазначений строк в добровільному порядку, його стягнення проводиться примусово і з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ч. 2 ст. 308 КУпАП, який становитиме 34 000 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М. Овчарик