Справа № 142/736/24
Провадження № 33/801/820/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Нестерук В. В.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.201-1 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 03 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №254058, 30 серпня 2024 року о 05:00 год, на напрямку н.п. Студена (України) - н.п. Ротар (Республіка Молдова) в районі прикордонного знаку № 0239 ОСОБА_1 у пішому порядку здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 03 вересня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн на користь держави.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, необґрунтованою, а також постановлену з порушенням норм процесуального права, що потягло за собою необґрунтоване притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 просив розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку (частина перша статті 9 Закону України «Про державний кордон»).

Частиною першою статті 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Тобто об`єктивна сторона складу даного адміністративного правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України одним із наступних способів: 1) поза пунктами пропуску через державний кордон України; 2) в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів; 3) в пунктах пропуску через державний кордон України з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу; 4) в пунктах пропуску через державний кордон України без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 254058 від 30 серпня 2024 року, зафіксовано, що 30 серпня 2024 року о 05:00 год, на напрямку н.п. Студена (України) - н.п. Ротар (Республіка Молдова) в районі прикордонного знаку № 0239 ОСОБА_1 у пішому порядку здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року.

Протокол складений уповноваженою особою, а його зміст відповідає вимогам статті 256 КУпАП, протокол підписаний особою, яка його склала. ОСОБА_1 підписав протокол.

Крім того, в своїх письмових поясненнях від 30 серпня 2024 року ОСОБА_1 підтвердив обставини вчинення адміністративного правопорушення, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього та визнав свою вину у вчиненому, зокрема вказав що мав намір перетнути кордон поза пунктом пропуску з метою заробити кошти на лікування.

Суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 КУпАП, як на підставу доведеності його вини послався, зокрема на протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 254058 від 30 серпня 2024 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 30 серпня 2024 року; рапорт капітана ОСОБА_2 ; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 ; акт ознайомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з її правами, передбаченими статтею 268 КУпАП від 30 серпня 2024 року; копію довідки щодо виникнення обстановки на ділянці віпс «Студена» впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону 30 серпня 2024 року; копією схеми виникнення обстановки напроти н.п. Студена Тульчинського району Вінницької області (ділянка віпс «Студена» впс «Болган» 24 ПРИКЗ) 30 серпня 2024 року; заяву ОСОБА_1 від 30 серпня 2024 року.

Оцінивши вищезазначені докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вони є достатніми, належними та допустимими доказами, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Отже висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених статтею 38 КУпАП і відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, тому що ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 204-1 КУпАП та про його направлення для розгляду до Піщанського районного суду Вінницької області.

Особа, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадження у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Підстав вважати, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 та позбавив його можливості реалізувати в суді передбачені статтею 268 КУпАП права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, немає.

Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином доводи апеляційної скарги, які зводяться до переоцінки доказів, досліджених та оцінених судом першої інстанції, не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 03 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун