Провадження № 3/734/963/24 Справа № 734/1258/24
ПОСТАНОВА

іменем України

07 червня 2024 року смт Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., за участю секретаря судових засідань Ієвлевої О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , за ч.5 ст.126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

23.03.2024 о 13 год. 36 хв. в смт.Десна по вул. Рибалко, 5 Чернігівського району Чернігівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортними засобами на 1 рік постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2023 року, при цьому будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП постановою серії ЕНА №163226 від 10.03.2023, вчинивши адміністративне правопорушення дане правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.1 а, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Крім цього відповідно до протоколу серії ААД №671470 від 23.03.2024, водій ОСОБА_1 23.03.2024 о 13 год. 36 хв. в смт.Десна по вул. Рибалко,5 Чернігівського району Чернігівської області керував автомобілем марки Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_2 стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820 ARPK 0265. Відповідно до тесту №626 від 23.03.2024 результат склав 0.42‰, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою від 03 травня 2024 року матеріали судових справ за вищевказаними протоколами були об`єднані в одне провадження.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, надавши заяву, у якій зазначає, що з порушенням згоден, вину визнає, просить провести судовий розгляду протоколу серії ААД № 671471 без його участі.

У відповідності до положень ч. 2 ст.268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, у судовому засіданні не є обов`язковою, а тому суддею визнано можливим проводити розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Захисником Слєпченком С.А. подано суду письмові пояснення сторони захисту, у яких просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення і недоведеністю його вини. Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що з наданого відеозапису неможливо встановити, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля. Після зупинки працівником поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 право щодо проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Працівник поліції не озвучив на місця ознаки алкогольного сп`яніння, які були присутні у ОСОБА_1 . Також останньому не було вручено другий примірник акту огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 не погоджувався із результатами проведеного тесту за допомогою приладу Drager Alcotest 6820. Працівник поліції фактично позбавив його права на це, не давши висловитися з цього приводу, склавши при цьому адміністративний протокол за ч.2 ст.130 КУпАП. Крім цього, даний прилад ARPK 0265 не пройшов повірку та калібрування протягом півроку, що виключає можливість застосування його для огляду на стан сп`яніння. Також захисник просить врахувати суд, що ОСОБА_1 проходить військову службу, для виконання службових завдань вимушений використовувати транспортний засіб. Дії, що вчинені ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_1 не встановлено. Тому, в такому випадку, застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права є явно не справедливим. Відповідно до додатку ДІЯ у ОСОБА_1 було і є активне посвідчення водія, тому він вважав, що не було позбавлено права керування транспортним засобом. Із результатами рішення суду щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП обізнаний не був. Крім цього, ОСОБА_1 не визнає своєї вини, оскільки будучи військовослужбовцем керував транспортним засобом на виконання наказу командира під час виконання бойового завдання, що підтверджується листом командира військової частини, де він проходить службу, тобто діяв в стані крайньої необхідності.

Дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі,чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В той же час, ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однією з підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинена повторно протягом року.

Згідно з п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Вина ОСОБА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 КУпАП, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 671471 від 23.03.2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, яким зафіксовано, що 23.03.2024 о 13 год. 36 хв. в смт.Десна по вул. Рибалко, 5 Чернігівського району Чернігівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортними засобами на 1 рік постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2023 року, при цьому будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП постановою серії ЕНА №163226 від 10.03.2023, вчинивши адміністративне правопорушення дане правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.1 а, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП;

- письмовою розпискою ОСОБА_1 від 23.03.2024, у якій він з вимогами ст.266 КУпАП ознайомлений та зобов`язується транспортним засобом не керувати;

- заявою ОСОБА_1 до Козелецького районного суду Чернігівської області від 23.03.2024, у якій він зазначив, що з порушенням згоден, вину визнає;

- копією постанови серії ЕНА №1632826 від 10.03.2024, якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 20 400 гривень. Цією постановою встановлено, що ОСОБА_1 10.03.2024 о 21 год. 31 хв. в смт.Козелець по вул. Соборності, 7, керував автомобілем марки Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортним засобом 12.05.2023 Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, чим порушив п.2.1а ПДР;

- витягом з бази Адмінпрактики, відповідно до якого ОСОБА_1 постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2023 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП до штрафу 17 000 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Правопорушення вчинено 22 листопада 2022 року;

- довідкою ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія Серії НОМЕР_3 від 09.09.2015 категорії «А,В,С»;

- переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, долученим до протоколу, із якого вбачається, як патрульний автомобіль їде за автомобілем марки Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 червоно кольору. Після зупинки даного транспортного засобу з водійського місця виходить чоловік, який представляється ОСОБА_1 . Поліцейські йому повідомляють, що причиною зупинки стало те, що у його автомобілі пошкоджене скло заднього стоп-сигналу. Під час розмови з працівниками поліції визнає, що керує автомобілем без посвідчення водія, заявивши: «Як у мене забрали права, так і не вживаю». У подальшому поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що у нього присутні ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд на місці за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_1 погоджується. Після продуття ОСОБА_1 пробору результат склав 0.42‰. Жодних зауважень чи не погоджень з результатами тесту останній не висловив.

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Переглянутим відеозаписом повністю спростовуються доводи захисника, які ним наведені у письмових поясненнях сторони захисту, щодо безпідставної зупинки автомобіля та відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Доводи щодо необізнаності останнього про те, що його позбавлено права керування транспортними засобами спростовується як відеозаписом, де він заявив працівникам поліції, що знає про те, що його позбавлено такого права, так і копією постанови серії ЕНА №1632826 від 10.03.2024 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, копію якої він отримав.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем, діяв в стані крайньої необхідності, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності.

Зокрема, не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 686/5225/17.

З дослідженого відеозапису вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу поводить себе спокійно, повільно, погоджується пройти огляд на стан сп`яніння, не повідомляє про те, що діє в стані крайньої необхідності чи виконує невідкладне службове завдання та не пред`являє про це жодного документа.

Будь-яких даних, що ОСОБА_1 вживав дії щодо усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода, матеріали справи не містять. Не підтверджує вищевказаного і лист заступника командира батальйону, де проходить службу ОСОБА_1 , із змісту якого виходить, що останній, на виконання усної вказівки командира доставляв до місця призначення будівельні матеріали та інструменти для покращення навчально-матеріальної бази. Крім цього у даному листі не вказано дату, коли саме ОСОБА_1 виконував чи мав виконувати усну вказівку від командира щодо доставки будівельних матеріалів та інструменту.

Інші доводи, які викладені захисником у клопотанні про закриття провадження не заслуговують на увагу, оскільки не є визначальними при встановленні вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Істотних порушень з боку працівників поліції судом не встановлено.

Оцінивши в сукупності зібрані та досліджені докази, суддя доходить висновку, що ОСОБА_1 , скоїв адміністративне правопорушення та його дії слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 126 КУпАП за ознакою керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинена повторно протягом року.

Що до притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, ОСОБА_1 інкримінується те, що він 23.03.2024 о 13 год. 36 хв. в смт.Десна по вул. Рибалко,5 Чернігівського району Чернігівської області керував автомобілем марки Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_2 стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820 ARPK 0265. Відповідно до тесту №626 від 23.03.2024 результат склав 0.42‰, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Пунктом 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першої цієї статті, зокрема: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати обставини вчиненого адміністративного правопорушення, чи винна вказана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.130 КУпАП України настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином, обов`язковою кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є повторність, тобто вчинення правопорушення повторно протягом року.

Натомість, із матеріалів справи та даних, які містяться Єдиному реєстру судових рішень, виходить, що постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2023 року ОСОБА_1 було притягнуто за адміністративне правопорушення, яке було вчинено 22 листопада 2022 року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП до штрафу 17 000 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Отже, під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак станом на дату вчинення правопорушення (23.03.2024) річний строк вчинення першого адміністративного правопорушення (22.11.2022) сплив, що виключає можливість його притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто, за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першої цієї статті.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись судом у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суд не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, здійснювати перекваліфікацію дій, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

З викладених вище мотивів суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №671470 є неналежним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 неправильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП, разом з тим, з матеріалів справи в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак норми КУпАП не передбачають перекваліфікації дій за вчинене правопорушення, передбачене КУпАП.

Виходячи з того, що дії ОСОБА_1 , які викладені у фабулі протоколу підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не за ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд не може самостійно перекваліфікувати дії ОСОБА_1 і визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, справа в цій частині підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, зокрема, що об`єктом правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на транспорті, суб`єктивну сторону, яка виявилась у формі прямого умислу; особу порушника; ступінь його вини та майновий стан.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За встановлених обставин, з метою досягнення визначеної статтею 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчинення нових правопорушень на ОСОБА_1 , необхідно накласти адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Разом з тим, у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з виконанням військового обов`язку або службових обов`язків, відтак він не звільняється від сплати судового збору.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605, 60 грн., які слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 27, 40-1, ч.5 ст.126, ч. 1-2 ст. 130, 266, 283, 284, 287 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , в дохід держави грошові кошти в розмірі 605 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів із моменту її винесення.

Суддя