П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 530/1254/24

Номер провадження 3/530/363/24

04.10.2024 м.Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Ситник О.В., за участю секретаря Стрілець Л.Г., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника, адвоката Зайця В.П. розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

що проживає в

АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, працюючої в

ТОВ Сосновий бір, РНОКПП суду не відомий,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно адміністративного протоколу серії ААД № 678422 складеного 13 червня 2024 року о 22 годині 40 хвилин - поліцейським СРПП відділення поліції № 4 І.Ярошенком - Соловйова Ольга Петрівна в м. Зіньків вулиця Воздвиженська 15 керувала автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці у встановленому законодавством порядку із застосуванням технічного приладу Алкотестеру Драгер 6810 із результатом 0, 76 проміле . Від керування ТЗ відсторонена , огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням технічних засобів відео запису а саме бодікамери № 111 згідно ст. 266 КУпАП , чим порушила вимоги п 2.9. а правил дорожнього руху

В судовому засіданні вину ОСОБА_1 та її представник адвокат Заєць В.П. просили справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки у ОСОБА_1 був відсутній прямий умисел на вчинення правопорушення. ОСОБА_1 пояснила , що у неї є син якому два з половиною роки та йому в той пізній вечір 13 червня 2024 року о 22 годині 40 хвилин знадобилась термінова медична допомога , він подавився коли їв яблуко , почав кашляти та задихатися і їй прийшлося сісти за кермо автомобіля та поїхати до медичного закладу , такі ж пояснення вона надавала і працівникам поліції коли вони її зупинили , вона вказувала що їде з лікарні , в салоні знаходився її син та сусідка ОСОБА_2 , яка також може підтвердити всі ці події , тому її дії є виправданими , такими що були необхідними в даній ситуації і були спрямованими на збереження здоров`я її дитини . Також адвокат прохав звернути увагу суду на відео , де ОСОБА_1 вела себе по перше достойно , не перечила та пояснювала що прийшлося їй поїхати до лікувального закладу , а по друге звернути увагу на те, що з вигляду його довірителька не мала ознак сп`яніння таких як нечітка мова чи тремтіння рук чи інших ознак сильного алкогольного сп`яніння коли була змушена сісти за кермо при необхідній ситуації .

Допитана в якості свідка ОСОБА_2 суду пояснила, що вона є особою переміщеною з Донецької області , ОСОБА_1 знає як свою сусідку , 13 червня 2024 року вона та ОСОБА_1 сиділи разом вдома у ОСОБА_1 та вечеряли , випили небагато сидру , в цей час син ОСОБА_1 якому два роки подавився яблуком ,почав задихатися , вона злякалась та їй прийшлося поїхати до лікарні з дитиною , вона також їздила з ними та стверджує , що це був вимушений крок , а саме сісти за кермо , не було іншого виходу , всі злякались за здоров`я дитинки , бо він ще маленький , коли повертались із лікарні , то їх зупинили працівники поліції та склали протокол , вона була присутня , все бачила , бо знаходилась на задньому сидінні автомобіля.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності, така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Як вбачається з відео матеріалів , що ОСОБА_1 дійсно пояснює працівникам поліції що сіла за кермо автомобіля випивши ромколи , пройшла освідування , при цьому пояснює що рухається із Зіньківської центральної лікарні , їй прийшлося сісти за кермо бо її сину терміново потрібна була медична допомога , при цьому на відео видно у салоні маленьку дитину та жінку яка сиділа за задньому сидінні автомобіля , яка в подальшому була допитана в якості свідка в судовому засіданні та підтвердила що терміново прийшлося поїхати до ЦРЛ того вечора у пізню пору доби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була вимушена їхати до лікарні, оскільки її синові потрібна була терміново медична допомога , що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_2 та поясненнями самої ОСОБА_1 на відеозаписі , які узгоджуються між собою в сукупності , тому вважає її дії виправданими, такими що були необхідними в даній ситуації, і були спрямовані на збереження здоров`я іншої людини, її малолітнього сина.

Згідно з ч. 2ст. 7 КУпАПпровадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.Відповідно достатті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. В силу вимогст.245КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно дост. 280КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписамист. 251КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з диспозицією ч. 1ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за своїм змістом цієї норми закону, керування транспортним засобом в стані сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є окремими та самостійними діяннями, які складають склад адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.5 ПДРУкраїни передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 пояснює про необхідність руху на автомобілі через стан дитини і вона не могла гаяти часу на виклик швидкої допомоги чи таксі, які б здійснювали подвійний рейс.

Відповідно дост. 18 КУпАПне є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Обставини справи, зокрема, місце події та її обставини, свідчать про те, що небезпека, яка виникла для життя і здоров`я інших людей не могла бути усунута іншими дієвими засобами ніж тими, які вчинив правопорушник.

Відповідно до положеньст. 17 КУпАПособа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника адвоката Зайця В.П. , пояснення свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення , відеозапис , та інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 були вчинені дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, але такими визнаватися не можуть, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП справа підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

На підставі викладеного та керуючись ст.7, 33,130, п.4 ч.1 ст.247, 280, 283, 289,294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підставі п. 4 ч. 1 ст.247 КУпАП - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

повний текст виготовлений 09.10.2024 року

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області О.В. Ситник