Справа № 125/735/24
Провадження № 33/801/884/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Салдан Ю. О.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бондаренко Вікторії Миколаївни на постанову Барського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 31 березня 2024 року о 23 год. 55 хв. в м. Бар по вул. Дорошенка водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан визначення алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер «Alcotest» 6810, результат 1,00 проміле, тест №5018. Таким чином порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.

Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Бондаренко В. М. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у поліцейських не було законних підстав для зупинки ОСОБА_1 , а тому усі подальші дії працівників поліції були незаконними.

Відеозапис із нагрудних камер поліцейських, не є безперервним, а тому не може вважатися допустимим доказом. Як вбачається з чеку газоаналізатора, тест на стан алкогольного сп`яніння був проведений 01 квітня 2024 року о 01 год. 09 хв., а згідно відеозапису перевірку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням алкотестеру «Драгер» ОСОБА_1 проходив 01 квітня 2024 року о 00 год. 07 хв, тобто існує різниця в майже годину між даними газоаналізатора та відеозапису. Фактично поліцейські ухилилися від проведення безперервної зйомки та зняли той проміжок часу, який їм був вигідний і відключали тоді, коли була в тому потреба.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Бондаренко Вікторія Миколаївна апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01 квітня 2024 року серії ААБ №084192, 31 березня 2024 року о 23 год. 55 хв. в м. Бар по вул. Дорошенка водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21093», д. н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» 6810, результат 1,00 проміле, тест №5018, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису у протоколі ОСОБА_1 відмовився (а. с. 4).

Як видно із чеку приладу Alcotest 6810 (тест № 5018 від 01 квітня 2024 року) результат огляду ОСОБА_1 о 01 год. 09 хв. 1,00 ‰ (а. с. 3).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КНП «Барська міська лікарня». У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної поліції у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, яка не відповідає обстановці (а. с. 6).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, яка не відповідає обстановці) за допомогою приладу Alcotest 6810. Результат огляду позитивний 1,00 проміле (а. с. 7).

На а. с. 8 знаходиться постанова від 01 квітня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення ним 31 березня 2024 року о 23 год. 55 хв. адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

До матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських та реєстратора поліцейського автомобіля.

На відеозаписі із автомобільного реєстратора зафіксовано як о 23 год. 55 хв. працівники поліції переслідують транспортний засіб «ВАЗ 21093», д. н. з. НОМЕР_1 , який згодом зупиняється на узбіччі.

На відеозаписах із нагрудних камер поліцейських зафіксовано як о 23 год. 56 хв. працівник поліції підходить до ОСОБА_1 , називає прізвище і звання, запитує куди він прямує на початку комендантської години, той відповідає, що на заправку. Поліцейський просить пред`явити документи.

Далі із автомобіля виходить пасажирка, починає спілкування з поліцейським.

ОСОБА_1 шукає посвідчення водія у «Дії».

О 00 год. 04 хв. працівник поліції запрошує ОСОБА_1 сісти у службовий автомобіль, повідомляє, що від нього чути запах алкоголю, запитує чи той вживав алкогольні напої, просить дихнути. ОСОБА_1 відповідає, що не пив, востаннє вживав алкоголь минулого року.

О 00 год. 06 хв. поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру, той погоджується.

О 00 год. 07 хв. ОСОБА_1 продуває алкотестер, результат 1,00 проміле. Поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що допустима норма 0,2 проміле. Декілька разів роз`яснює, що він може пройти повторний огляд у лікарні.

ОСОБА_1 пропонує сплатити штраф на місці, поліцейський роз`яснює про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди.

О 00 год. 10 хв. поліцейський знову запитує чи ОСОБА_1 погоджується із результатами проведеного на місці зупинки огляду, пропонує поїхати у лікувальний заклад. ОСОБА_1 відмовляється, просить розрахуватися на місці. Працівник поліції знову роз`яснює про кримінальну відповідальність.

О 00 год. 15 хв. ОСОБА_1 ставить підпис у чеку «Драгера». Поліцейський починає складати адміністративні матеріали.

О 00 год. 26 хв. працівник поліції пропонує ОСОБА_1 отримати копію протоколу, ОСОБА_1 знову пропонує домовитись.

О 00 год. 34 хв. ОСОБА_1 ставить підписи у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

О 00 год. 35 хв. поліцейський пропонує поставити підпис у протоколі за ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 просить домовитись.

О 00 год. 40 хв. поліцейський відсторонює ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, автомобіль залишається на узбіччі дороги.

Відтак доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксовано на відеозаписі.

Після зупинки працівниками поліції транспортного засобу ОСОБА_1 було повідомлено, що зупинка була здійснені у зв`язку із початком комендантської години о 23 год. 55 хв.

Окрім того на ОСОБА_1 було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП. Доказів оскарження постанови та її скасування ОСОБА_1 не надав.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що у працівників поліції не було підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є безпідставними.

Апеляційний суд повністю погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що у протоколі у викладі суті адміністративного правопорушення чітко зазначено, що ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому формулювання суті правопорушення у протоколі відповідає диспозиції ч. 1 статті 130 КУпАП, на яку посилається ініціатор протоколу, вказуючи на кваліфікацію діяння згідно з нормами КУпАП. У протоколі є посилання на пункт 2.9. Правил дорожнього руху, частиною якого є підпункт «а», яким водіям заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому доводи скаржника у цій частині є безпідставними.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що долучений до справи відеозапис є неналежним доказом.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішній справ від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора має відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Як видно із наявного у матеріалах справ відеозапису він дійсно складається із окремих файлів, однак на них послідовно зафіксовані події без розривів у часі: 23:56:28 00:11:28, 00:11:28 00:26:27, 00:26:28 00:36:43. Відтак, апеляційний суд вважає такі докази належними та допустимими, оскільки вони містять фіксацію подій від моменту зупинки транспортного засобу і до ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом складених адміністративних матеріалів. Останній файл із фіксацією подій 00:40:03 00:40:21 містить інформацію про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, а тому розрив у часі запису не є суттєвим та не впливає на ступінь належності такого доказу.

Окрім того апеляційний суд зауважує, що о 00 год. 08 хв. 18 сек. на відеозаписі зафіксовано результат огляду приладом «Драгер» 1,00 проміле, а тому відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські ухилилися від проведення безперервної зйомки та зняли той проміжок часу, який їм був вигідний і відключали тоді, коли була в тому потреба та погоджується із висновками суду першої інстанції про можливе неправильне налаштування годинника на самому приладі.

З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 31 березня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бондаренко Вікторії Миколаївни залишити без задоволення.

Постанову Барського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук