Справа № 303/2839/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Печунка В.О., потерпілого ОСОБА_2 та його представника-адвоката Данько О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2024 року ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Відповідно до постанови, - 26 березня 2024 року о 07 год. 40 хв. в с. Великі Лучки по вул. Мукачівська водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_2 , під час розвороту не впевнився в безпечності маневру, виїхав на головну дорогу, де в нього в`їхав автомобіль марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 повторно 12.08.2024 через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що він перебував у судовому засіданні, яке було 09.04.2024 року і після виходу судді із нарадчої кімнати було оголошено оскаржувану постанову, де він почув, що його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Повний текст постанови, як було повідомлено в суді, повинен був бути виготовлений в кінці робочого дня або наступного дня.

Однак, того ж дня та наступного дня він не зміг особисто з`явитися, оскільки вже в той час погано почувався та проходив необхідне медичне обстеження. Однак, в подальшому його стан здоров`я тільки погіршився і він уклав договір про надання правничої допомоги із адвокатом Печунка В.О., який в подальшому повинен був ознайомитися із матеріалами справи та у разі необхідності оскаржити постанову до Закарпатського апеляційного суду.

Натомість, стан його здоров`я ще більше погіршився, потрібно було продовжувати медичне обстеження не тільки по місцю проживання ОСОБА_1 , але і за її межами за яке потрібні були необхідні кошти. Вже наступного дня, знаходячись на лікуванні він розірвав договір із вищевказаним адвокатом, шляхом надсилання на його адресу письмового листа, оскільки не мав фінансової можливості і далі продовжував лікування. Укласти договір із іншим адвокатом або звернутися до безоплатної вторинної допомоги він також не мав реальної фізичної можливості, оскільки перебував вже на лікуванні.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Адвокат Данько О.О., в інтересах потерпілого ОСОБА_2 подала клопотання, в яких вказує, що 09.04.2024 року у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав частково, пояснив, що хотів зробити розворот і не пропустив автомобіль, який рухався по головній дорозі, сподівався, що встигне завершити маневр. На підставі пояснень учасників ДТП та матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до висновків про порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного порушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Звертає увагу на те, що копію постанови суду від 09.04.2024 вручено ОСОБА_1 у той же день, тобто 09.04.2024. Постанова не була оскаржена у передбачений частиною 2 ст. 294 КУпАП строк та набрала законної сили 22.04.2024 року. 04.07.2024 року на постанову судді від 09.04.2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі щодо нього, та просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови судді, мотивуючи неможливість своєчасного оскарження судового рішення перебуванням на лікарняному.

Зазначає, що суддею Закарпатського апеляційного суду відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку мотивуючи тим, що у апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено жодних доказів та мотивів про поважність причин, які позбавили його можливості оскаржити постанову судді в межах передбаченого законом строку. Доводи ОСОБА_1 про те, що він хворів, апеляційний суд не визнав поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки апелянт 17.04.2024 року уклав договір з адвокатом Печунка В.О. після чого 18.04.2024 року у письмовій формі відмовився від послуг адвоката, що у свою чергу свідчить про те, що хвороба ОСОБА_1 , під час якої він здійснював такі дії, не позбавляла його можливості й оскаржити в апеляційному порядку постанову від 09.04.2024 року у передбачений законом десятиденний строк як особисто, так і через адвоката.

На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 09.08.2024 року повернути особі, яка її подала.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Печунка В.О. на підтримання доводів клопотання про поновлення строку, заперечення потерпілого ОСОБА_2 та його представника-адвоката Данько О.О. щодо поновлення строку, вивчивши матеріали справи та доводи клопотання, апеляційний суд вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі яка її подала з таких підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений через поважні причини. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вже подавав апеляційну скаргу на зазначену постанову суду, однак постановою судді Закарпатського апеляційного суду від 26.07.2024 повернуто апеляційну скаргу апелянту, оскільки судом не встановлено поважних причин, через які ОСОБА_1 не подав апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

Предметом оцінки у них були ті ж обставини, на які посилається апелянт у своєму клопотанні про поновлення строку від 12.08.2024.

Крім того, повторний апеляційний перегляд аналогічних вимог чинним КУпАП не передбачено.

Положеннями Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року та п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов пороти України» від 03.04.2008, визначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду, який в свою чергу визначає, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового його вирішення.

Разом з тим посилання ОСОБА_1 в клопотанні на той факт, що він уклав договір про надання правничої допомоги із адвокатом Печунка В.О., та наступного дня у письмовій формі відмовився від послуг адвоката, тобто розірвав його не відповідає дійсності, оскільки на даний час договір не розірваний, що підтверджується наданою адвокатом Печунка В.О. копією Ордера про надання правничої допомоги №1148671 від 08.08.2024, що в свою чергу свідчить про те, що адвокат Печунка В.О. не був позбавлений можливості оскаржити в апеляційному порядку постанову від 09.04.2024 в передбачений законом десятиденний строк.

Доводи ОСОБА_1 про те, що повний текст постанови, як було повідомлено в суді, повинен був бути виготовлений в кінці робочого дня або наступного дня, однак, того ж дня та наступного дня він не зміг особисто з`явитися, оскільки вже в той час погано почувався та проходив необхідне медичне обстеження, апеляційний суд не визнає поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , копію постанови судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2024 року, отримав 09 квітня 2024 року, про що свідчить дана ним розписка (а.с.17).

Отже, апеляційним судом не встановлено поважних причин, через які ОСОБА_1 , та його захисник-адвокат Печунка В.О. не подали апеляційну скаргу в передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк - до 19.04.2024.

Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

На будь-які інші обставини у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується і доказів про наявність таких ОСОБА_1 не надано.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом обставини не перешкоджали реалізації його права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у передбачений ст. 294 КУпАП строк.

Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не підтвердив поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому відсутні підстави для його поновлення, у зв`язку з чим у поновленні строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Приймаючи рішення про необхідність відмови ОСОБА_1 як особі, що її подала у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також бере до уваги: положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які би підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2024 року, - відмовити.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2024 року, - повернути останньому з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати йому копію постанови.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага