ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1534/24

Провадження № 3/568/760/24

09 жовтня 2024 р. м. Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О., розглянувши адміністративну справу, матеріали якої надійшли від відділу організації несення служби в Дубенському районі Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліціїпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_1 вид. Радивилівським РВ УМВС України в Рівненській області 13.02.1998 р., РНОКПП НОМЕР_2

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені),

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ГП №108777 від 29.08.2024 року гр. ОСОБА_1 29 серпня 2024 року близько 07 год. 13 хв. в АДРЕСА_1 вчинила насильство в сім`ї, тобто умисно вчинила дії економічного характеру, а саме застосувала економічне насильство до свого чоловіка ОСОБА_2 , що не завдало фізичного болю та не спричинило тілесних ушкоджень, позбавляла одягу іншого майна та коштів, на які потерпілий має передбачене законом право внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода економічному або психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, вказала що не вчиняла жодних дій, які можуть свідчити про вчиненняекономічного насильства до свого чоловіка ОСОБА_2 . Вказала, що 29.08.2024 р. в них з чоловіком виник побутовий конфлікт.

Заслухавши ОСОБА_1 та надаючи правову оцінку наявним матеріалам справи про адміністративне правопорушення, суддя виходить з наступного.

Статтею 7 КУпАП установлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Приписами частини 1 статті 173-2 КУпАП як адміністративне правопорушення визначено вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, але такі, що не спричинили тілесних ушкоджень.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є основним джерелом доказів та підставою подальшого провадження у справі, суддя вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В протоколі серія ГП №108777 від 29.08.2024 року вказано що ОСОБА_1 29 серпня 2024 року близько 07 год. 13 хв. в АДРЕСА_1 вчинила насильство в сім`ї, тобто умисно вчинила дії економічного характеру, а саме застосувала економічне насильство до свого чоловіка ОСОБА_2 , що не завдало фізичного болю та не спричинило тілесних ушкоджень, позбавляла одягу іншого майна та коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода економічному або психічному здоров`ю потерпілого. Проте не зазначено свідків, не відібрані пояснення у вказаних осіб, відсутні також пояснення ОСОБА_1 і будь-які інші докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 .

Як вбачається із протоколу серія ГП №108777 від 29.08.2024 року зазначено що фіксація велася на записуючий пристрій із серійним номером 470460, однак до матеріалів справи не долучено жодних відеозаписів.

Таким чином, заслухавши ОСОБА_1 , оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних і допустимих доказів щодо об`єктивної сторони правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, за яким складено протокол стосовно ОСОБА_1 , оскільки сам протокол не відповідає установленим вимогам через некоректно здійснену в ньому кваліфікацію діяння особи.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, і оскільки переконливих доказів вини ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні, то всі сумніви щодо неї вирішуються на користь особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд робить висновок про те, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не видається можливим, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, в її діях.

Статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи, що на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не може бути накладене за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, судовий збір у провадженні за даною справою також не підлягає стягненню з останньої.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст.221, п.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП та відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.О. Троцюк