Справа №587/2090/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гончаренко Л. М.
Номер провадження 33/816/881/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря Баришевої А.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Майорова С.В., розглянувши в режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Майорова С.В. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 18 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , військовослужбовця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 18 липня 2024 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, за те, що 09 червня 2024 року близько 07 год. 40 хв. в Сумському районі смт. Степанівка по вул. Центральна поблизу будинку 39, керував автомобілем «Nissan Navara», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовся, що зафіксовано на н/в НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, 09 червня 2024 року близько 00 год. 15 хв. в Сумському районі смт. Степанівка вул. Центральна, ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Navara», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в установленому законом порядку ОСОБА_1 категорично відмовився, що зафіксовано на н/в № 230600268, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 656593 від 09 червня 2024 року, 09 червня 2024 року близько 07 год. 40 хв. в Сумському районі смт. Степанівка вул. Центральна поблизу будинку 39, ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Navara», номерний знак НОМЕР_1 , без відповідної категорії, а саме категорії «В» та не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1 А ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП

У зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, провадження відносно останнього закрито.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, у частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП та накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Майоров С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 18.07.2024 та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі, за відсутність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 09 червня 2024 року о 00 год. 15 хв. не підтверджений належним та допустимим доказом. Відповідно, працівники поліції не мали законних підстав для зупинення транспортного засобу. Доказів вчинення ОСОБА_1 будь якого порушення Правил дорожнього руху, що свідчило б про причини зупинки автомобіля, матеріали справи не містять, оскільки відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення розпочинається з того, як поліцейський ОСОБА_2 перебуваючи на вулиці біля АЗС, підходить до нерухомого автомобіля, запитує в останнього, який на вимогу представився ОСОБА_1 .

Таким чином, доказів того, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений у законний спосіб, відсутні.

Складені протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП не містять посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозаписи правопорушень, а тому долучені диски є неналежними та недопустимими доказами.

Окрім цього відеозаписи, розміщені на дисках не є безперервними, всупереч вимогам п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису. Таким чином, працівниками поліції не велася безперервна відеофіксація обставин вчинення та виявлення адміністративного правопорушення о 00 год. 15 хв.

Щодо протоколу серії ААД № 780350 складеного за фактом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 09.06.2024 о 07 год. 40 хв., апелянт зауважує про те, що складена відносно останнього постанова ЕНА № 2348584 від 09.06.2024 про порушення ним п. 9.9 б ПДР України, оскаржена своєчасно до Ірпінського міського суду Київської області. Тобто, законних підстав для зупинки транспортного засобу 09.06.2024 о 07 год. 40 хв. не доведена жодним доказом, тобто є безпідставною та всі подальші дії поліцейського ОСОБА_2 , також не мають правового підґрунтя.

Під час спілкування з працівником поліції, ОСОБА_1 зазначав про безпідставність дій та зупинки транспортного засобу, що зривають бойову готовність військовослужбовця, який виконує дії направлені на оборону держави та громадян України від збройної агресії ворога.

Таким чином, 09.06.2024 відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки обумовлена діями в стані крайньої необхідності, направленими на усунення небезпеки, яка загрожує державному порядку, правам та свободам, життю громадян України. У подальшому огляд на стан алкогольного сп`яніння був пройдений ОСОБА_1 , як тільки з`явилась можливість.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та адвоката Майорова С.В., які подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з рішенням судді в частині закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а оскільки захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Майоров С.В. не оскаржує постанову в цій частині, то апеляційний суд не вдається до оцінки висновків суду в даній частині.

Що стосується визнання ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то апеляційний суд перевіривши матеріали справи встановив наступне.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколів про адміністративне правопорушення від 09 червня 2024 року серії ААД № 780350, ААД № 780349;

- рапортів помічника ЧВ поліції № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Холоденка М.Г.;

- долученими відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції, яким зафіксовано відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозаписів записаних на нагрудну камеру працівника поліції, вбачається, як 00 год. 15 хв. 09 червня 2024 року на вул. Центральна в смт. Степанівка Сумського району, працівники поліції підійшли до автомобіля «Nissan Navara», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 .

Останньому було повідомлено, що в населеному пункті ОСОБА_1 керував транспортним засобом з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху. Окрім цього, водія повідомлено про порушення комендантської години.

Про причини перебування на парковці АЗС в нічний час, ОСОБА_1 не надав пояснення працівникам поліції.

Окрім цього, під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу зі застосуванням спеціального технічного засобу або проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, для проходження медичного огляду, на що останній відмовився.

На підставі вище викладеного, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, із роз`ясненням права та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП.

Окрім цього, 09 червня 2024 року близько 07 год. 40 хв. в смт. Степанівка Сумського району, з увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору і спеціального звукового сигналу, працівниками поліції було зупинено автомобіль «Nissan Navara», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Причиною зупинки була перевірка дозвільних документів на користування не розмитненого авто в Україні.

Окрім цього, під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), у зв`язку з чим відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу зі застосуванням спеціального технічного засобу або проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, для проходження медичного огляду, на що останній відмовився.

На підставі вище викладеного, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, із роз`ясненням права та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом з іншими долученими письмовими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника ОСОБА_3 про відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 09.06.2024 о 00 год. 15 хв., не приймаються до уваги.

Так, із наданого відеозапису вбачається, як на зустріч працівникам поліції, у темну пору доби по автомобільній дорозі, їхав транспортний засіб із перевищенням встановлених обмежень швидкості.

Після цього, працівники поліції під`їхали до автомобіля «Nissan Navara», номерний знак НОМЕР_1 , який під час дії комендантської години був припаркований на стоянці біля АЗС в темну пору добу, та за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . На запитання працівників поліції, чи не занадто швидко останній рухався на автомобілі в межах населеного пункту, останній відповів, що ні, тим самим не заперечував, що саме він їхав у зустрічному напрямку працівникам поліції, порушуючи правила дорожнього руху України.

Причини перебування в салоні автомобіля під час дії комендантської години на території АЗС, ОСОБА_1 не повідомив, тому враховуючи наявні інші долучені письмові докази, колегія суддів погоджується із висновком судді першої інстанції про те, що саме автомобіль «Nissan Navara», номерний знак НОМЕР_1 , рухався на автомобільні дорозі з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху в межах населеного пункту.

Таким чином, долучені відеозаписи підтверджують керування ОСОБА_1 автомобілем «Nissan Navara», номерний знак НОМЕР_1 09.06.2024 о 00 год. 44 хв.

До того ж, вказані відеозаписи не є єдиним джерелом доказів, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а підтверджується саме сукупністю доказів, які є у матеріалах справи.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на відсутність відомостей про технічні засоби, якими здійснено запис долучених відеозапиcів, як того вимагає Інструкція, не є підставою для скасування прийнятого судом рішення за умови того, що відповідно до приписів ст.251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 та у долучених до них доказах, а тому відсутні будь-які сумніви в його належності та допустимості.

Також апеляційний суд зауважує про те, що протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп, містять посилання на пристрої, якими було здійснено записи вчинення ОСОБА_1 правопорушень, зокрема зазначено н/в НОМЕР_2 та н/в № НОМЕР_3 .

При цьому, апеляційний суд наголошує, що в даній конкретній ситуації, вказане апелянтом порушення принципу безперервності відеофіксації, неповнота відеозапису, не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення адміністративного правопорушення, оскільки інші докази, досліджені апеляційним судом, в сукупності зі змістом відеозаписів, надають можливість суду встановити обставини справи, та підтвердити обставини події правопорушення.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Разом з тим, захисник посилаючись на практику КАС в складі ВС, що свідчать про неналежність доказів, не врахував те, що розгляд справ в порядку адміністративного судочинства, пов`язаний виключно зі скаргами на постанови, що винесені іншими уповноваженими особами, у яких протоколи про адміністративні правопорушення не складаються, внаслідок чого постанови у цих справа ні є преюдиційними для розгляду справ про адміністративні правопорушення судами, у яких складаються протоколи про адміністративне правопорушення, а постанови ухвалюються судовими органами.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про безпідставність зупинки транспортного засобу 09.06.2024 о 07 год. 40 хв., апеляційний суд зазначає наступне.

Питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Крім того,апелянтом не надано доказів встановлення не законності дій працівників поліції і їх ймовірної протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу, яка нібито мала місце 09.06.2024 о 07 год. 40 хв.

Так, із долученого до матеріалів провадження відеозапису вбачається, що керований ОСОБА_1 автомобіль було зупинено для перевірки законності користування на території України транспортного засобу на іноземних номерах.

Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги захисника про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Окрім цього апелянтом не було надано підтверджень про оскарження складеного відносно ОСОБА_1 постанови серії ЕНА № 2348584 від 09.06.2024, за фактом порушення останнім п. 9.9 б ПДР України.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо дії ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності, то вони є необґрунтованими, виходячи з наступного

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Тобто, інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Таким чином, однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Так, суд апеляційної інстанції критично відноситься до того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки з відеозапису, долученого працівниками поліції до матеріалів справи, вбачається, що останній на місці зупинки транспортного засобу не зазначав, що він сів за кермо транспортному засобу та їхав на бойове завдання, пов`язане із оборони держави та громадян України від збройної агресії РФ.

Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому, зазначені у апеляційній скарзі обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи, у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильними.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Майорова С.В., апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 18 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Майорова С.В. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.