Справа № 448/1041/24 Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І.
Провадження № 33/811/1516/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника адвоката Борисенка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 02.06.2024 о 23 годині 42 хвилин по вул. Зелена, 3, с.Бортятин, Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «AUDI A4» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота,тремтіння пальців рук, не чітка мова. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився під відеозапис.

Встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити. Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію постанови отримано 07.10.2024 року, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що у зазначений в протоколі день та час ОСОБА_1 взагалі не керував автомобілем, а їхав у даному автомобілі в якості пасажири, за кермом перебував товариш ОСОБА_2 .

Звертає увагу на те, що протокол у присутності ОСОБА_1 складений не був, копії такого вручено не було. Крім цього, не попереджали про відсторонення від керування транспортним засобом та не роз`яснили прав, зокрема право на правову допомогу та на оскарження протоколу.

Зазначає, що відеозапис події, знятий не на відео реєстратор чи бодікамеру поліцейського, а на невідомий пристрій. Також вказаний запив містить лише фрагменти події, а не безперервний запис.

Зауважує, що поліцейський, всупереч ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», не проінформував про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Крім цього, в протоколі не зазначено жодної ознаки стану алкогольного сп`яніння.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання не з`явився. Натомість захисник адвокат Борисенко В.В. не заперечив про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши виступ захисника адвоката Борисенка В.В., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 пропустив строк апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею районного суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №751047 від 03.06.2024 який є документом, що відповідає вимогам ст.256 КУпАП, який засвідчує факт неправомірних дій і в силу статті 251 КУпАП вважається належним доказом цього (а.с.4); перевірка порушника ОСОБА_1 по обліках бази «Армор» (а.с.8-9); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із змісту якого встановлено, що в результаті проведення огляду ОСОБА_1 поліцейським виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, не чітка мова. Вказано, що від проходження тесту ОСОБА_1 відмовився (а.с.7); диск з відеозаписом, який досліджений у судовому засіданні, на якому зафіксована подія, що мала місце, із якого встановлено, що працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, посилаючись на те, що він перебував за кермом автомобіля та має ознаки алкогольного сп`яніння. Також зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, що він пояснює тим, що транспортним засобом не керував; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.06.2024 о 23.55 год. в «Городоцька МЛ» ОСОБА_1 у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, не чітка мова. У направленні зазначено, що від такого огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с.7); копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №594245 від 02.06.2024 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, із змісту якої встановлено, що ОСОБА_1 02.06.2024 о 23 годині 42 хвилин по вул. Зелена, 3, с.Бортятин, Яворівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом марки «AUDI A4» д.н.з. НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки та не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.3в та 2.1а ПДР. Дана постанова набрала законної сили, що підтвердив ОСОБА_1 в судовому засіданні (а.с.10).

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №751047 від 03.06.2024 року ОСОБА_1 02.06.2024 о 23 годині 42 хвилин по вул. Зелена, 3, с.Бортятин, Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «AUDI A4» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота,тремтіння пальців рук, не чітка мова. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився під відеозапис.

Досліджений апеляційним судом відеозапис обставин події, свідчить про те, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 . До ОСОБА_1 , який стояв на вулиці, підійшов поліцейський та вказав на необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, останній при розмові з поліцейськими постійно зазначав, що він не керував транспортним засобом.

Тобто, жодного належного доказу того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції у місці та в час, зазначений у протоколі, як матеріали справи, так і відеозапис не містять.

Таким чином, доказів факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю матеріали справи не містять.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведене в п. 27 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в п. 38 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року (справа № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17) зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

За вказаних обставин, матеріали провадження не містять достовірних відомостей, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в змісті визначення цього терміну, а тому зазначене в принципі не породжувало обов`язку проходити огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, має місце недотримання поліцейським Інструкції №1026 щодо порядку роботи та застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки відеозапису та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення складено працівником поліції з порушенням норм чинного законодавства, оскільки працівниками поліції не здійснювалася відеофіксація у встановленому законом порядку з використанням портативних відео реєстраторів, а приєднаний до матеріалів справи відеозапис не містить фіксації події, яка б підтверджувала весь хід такої події під час зупинки транспортного засобу. Таким чином версія сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не виконував функції водія нічим не спростована, а тому вважається релевантною.

Цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав та дійшов необґрунтованого та передчасного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

За таких обставин, враховуючи, що до складеного щодо ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП не надано достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення, зазначені порушення слід визнати істотними, які унеможливлюють встановлення у його діях складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, доводи ОСОБА_1 є слушними та підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк