ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/552/24 Справа № 703/1918/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Прилуцький В. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Кривельова В.В. на постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 18.09.2024 р., якою

ОСОБА_1 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської обл., громадянина

України, який має середньо спеціальну осві-

ту, не одружений, не працює, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 20.04.2024 р. о 19:00 ГОД. в м. Сміла Черкаської обл. по вул. В. Чорновола ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Tuareg, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на місці та медогляду відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Кривельов В.В. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що протокол містить нічим не підтверджене припущення поліцейського про сам факт керування автомобіля і про наявність у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння. Однак зазначені поліцейським ознаки «почервоніння обличчя та різкий запах (чого саме невказано) з порожнини рота» не можуть свідчити про наявність ознак алкогольного сп`яніння.

Направлення видавалося після складення протоколу про відмову ОСОБА_1 від огляду. У ньому безпідставно зазначено про проведення огляду поліцейським, який фактично не проводився взагалі.

Зауважує, що судом викривлено зміст складеного поліцейськими протоколу і формулювання яке він містив, оскільки судом було зазначено «різкий запах алкоголю з порожнини рота», а в протоколу зазначено «різкий запах з порожнини рота».

Жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом 20.04.2024 р. на вул. В. Чорновола в м. Сміла матеріали не містять. Зауважує, що в цей день його з друзями на його автомобілі возила ОСОБА_2 Автомобіль не їхав, він з друзями були біля автомобіля і спілкувалися, коли до них під`їхали працівники поліції на службовому авто і почали звинувачувати його в керуванні автомобілем в стані сп`яніння. Свідки в матеріалах справи не зазначені, хоча вони були. Судом не допитано особу, яка складала протокол про адмінправопорушення. Відсутній в матеріалах справи диск з відеозаписом, додані відеозаписи записані пізніше.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44, ст. ст. 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, ч. 3 ст. 178, ст. ст. 185, 185-1, 185-7, 187 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності, є обов`язковою.

Цей перелік є вичерпним та ч. 1 ст. 130 КУпАП до нього не входить.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання повідомлений належним чином, його інтереси в суді апеляційної інстанції представляє професійний адвокат, а тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника.

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, заслухавши захисника Кривельова В. В., який підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її по викладеним в ній доводам, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, при цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 2564-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопо-рушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 20.04.2024 р. о 19:00 год. в м. Сміла Черкаської обл. по вул. В. Чорновола ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Tuareg, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на місці та медичного огляду в закладі охорони здоров`я він відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні: протоколом про адмінправопорушення серії ААД № 000076 від 20.04.2024 р., згідно якого 20.04.2024 р. о 19:00 год. в м. Сміла Черкаської обл. по вул. В. Чорновола ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Tuareg, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння - різкий запах з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя; від проходження огляду на місці та медогляду він відмовився; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.04.2024 р; відеозаписом, долученим до матеріалів справи про адмінправопорушення, та суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На переконання апеляційного суду вказані процесуальні та інші документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги про те що жодних доказів керування ОСОБА_1 до матеріалів не надано, постанова суду винесена на припущеннях, а також про порушення поліцейським Інструкції при складанні матеріалів є необґрунтованими.

Згідно реєстраційного запису (а. пр. 2) до ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 20.04.2024 р. о 19:16 в м. Сміла по вул. В. Чорновола, буд. 4, екіпажом «Поліна» біля супермаркету «Наш край» спецсигналом було зупинено водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння.

На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який був досліджений судом, зафіксовано як 20.04.2024 р. о 19:16 год. працівники поліції на службовому автомобілі рухались по вул. В. Чорновола в м. Сміла Черкаської обл., біля супермаркету «Наш край» посеред дороги запаркований автомобіль Volkswagen Tuareg, НОМЕР_1 . Водій, побачивши поліцейських, сідає за кермо та перепарковує автомобіль на пішохідному переході. Поліцейські підійшли до автомобіля Volkswagen Tuareg, НОМЕР_1 , з водійського місця вийшов водій ОСОБА_1 та на вимогу поліцейських надає документи, чим спростовуються доводи апеляції, що ОСОБА_1 не керував автомобілем. В цей час невідомий чоловік, який перебував біля автомобіля починає поліцейським жалітися на те, що вдарився, візуально видно, що він в стані алкогольного сп`яніння, він намагається відвернути увагу поліцейських від водія, розповідає що у ОСОБА_1 загинув брат, але від надання йому медичної допомоги відмовляється. Поліцейський запитав у ОСОБА_1 : «Чи вживав він сьогодні алкоголь?», останній пояснив, що випив зранку лишень бокал пива і все. На пропозицію пройти огляд водій ОСОБА_1 погодився. Поліцейський розпаковує газоаналізатор «Drager Alcоtest», проводить контрольний забір повітря, показує на камеру, що пари алкоголю в спецприладі відсутні. В цей час невідомий чоловік, який жалівся поліцейським на те що вдарився та намагався відволікти увагу поліцейських від ОСОБА_1 , разом з невідомою дівчиною, замість ОСОБА_1 , говорять поліцейським, що останній проходити огляд не буде. Поліцейські терпляче, ввічливо роз`яснюють ОСОБА_1 його процесуальні права та обов`язки, наслідки відмови від огляду, спілкуються з останнім. В цей час з`являється ОСОБА_2 , яка візуально перебуває в стані алкогольного сп`яніння і намагається переконати поліцейських про те, що саме вона була за кермом автомобіля Volkswagen Tuareg, НОМЕР_1 . В цей же час «травмований» чоловік наполягає на тому, що ОСОБА_1 не буде нічого підписувати, не буде проходити огляд, а ОСОБА_1 мовчазно погоджується з цим чоловіком. Зазначений чоловік та ОСОБА_2 активно заважають поліцейським виконувати свої службові обов`язки, а ОСОБА_1 з поліцейським не спілкується, лише телефонує комусь та про щось консультується. ОСОБА_2 забороняє водію підписувати жодні документи, однак ОСОБА_1 наважився отримати тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, був ознайомлений з протоколом про адмінправопорушення, зобов`язався не керувати транспортним засобом до повного витверезення.

Після перегляду відеозапису подій, апеляційний суд не встановив в діях працівників поліції будь-яких дій, які можуть бути кваліфіковані як протиправні. Неодноразові звернення поліцейських до ОСОБА_1 були викликані тільки тією обставиною, що він перебував з явними ознаками сп`яніння, не міг адекватно реагувати на звернення поліцейських, сторонні особи активно заважали спілкуванню поліцейського та водія, поліцейські намагалися неодноразово розтлумачити йому необхідність вчинення певних дій, наслідки їх невиконання.

Відображені на відеозаписі події не викликають ніяких сумнівів, про перебування ОСОБА_1 на той час в стані алкогольного сп`яніння, хоча він та сторонні особи активно заперечували факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП, працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які перелічені в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння. Водій, за наявності таких обставин, зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5 ПДР України. Обов`язки водія транспортного засобу, як суб`єкта правовідносин - це юридично закріплена в нормативно-правових актах міра належної та необхідної суспільно-правової поведінки, яка полягає в необхідності здійснення дій активного або пасивного характеру. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, водій повинен виконати всі дії для повного та беззаперечного виконання всіх вимог відповідних осіб, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції після зупинки автомобіля ОСОБА_1 спецсигналом та встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі, останній погодився пройти огляд на місці зупинки, а в подальшому послухав поради сторонніх осіб та взагалі відмовився як від проходження огляду так і від надання будь яких пояснень.

Не знайшли свого підтвердження під час судового та апеляційного розглядів й доводи апеляції, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а керувала автомобілем інша особа.

Апеляційний суд наголошує що, працівники поліції мають право самостійно визначати обсяг доказів, які вони надають суду на підтвердження тих обставин, які зазначені в протоколі про адмінправопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме відчутний різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, та який від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці або в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно доводів апеляції захисника про те, що в протоколі про адмінправопорушення зазначено «різкий запах з порожнини рота», але суд в постанові розширив ці дії та вказав «різкий запах алкоголю з порожнини рота», то апеляційний суд вважає їх не доречними, тому що на відеозаписі, який є належним та допустимим доказом, працівники поліції вказують саме на ознаку сп`яніння «різкий запах алкоголю з порожнини рота», а тому суд мав право вважати доведеною саме таку ознаку алкогольного сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції, що працівники поліції неправильно вказали в протоколі місце вчинення правопорушення, тому що дві вулиці Дорошенка та В. Чорновола утворюють перехрестя, в межах якого перебував автомобіль та вчинялися процесуальні дії, а тому апеляційний суд не вважає це обставиною, яка свідчить про істотне порушення працівниками поліції вимог закону та не є підставою для скасування судового рішення.

Також, безпідставними вважає апеляційний суд доводи апеляції про те, що суд в постанові послався на диск з відеозаписом подій, який наявний у справи, тому що диск який наданий суду з відеозаписом - записаний пізніше.

Апеляційний суд погоджується з тим, що при вивченні структури DVD+R диска «EMTEC» ( а. пр. 6) за допомогою фото, яке надав захисник ( а. пр. 26), вбачається, що сам диск було створено, а саме на нього записані певні файли 29 липня 2024 р., тобто після події. Але ж при вивченні цього фото, апеляційний суд встановив, що 4 файли, з них 3 відеофайли, були створені саме 20.04.2024 р. приблизно в той же час, коли відбувалися події, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності, а тому апеляційний суд не може вважати це процесуальним порушенням, яке є підставою для скасування судового рішення. Крім того, доводи апеляції про порушення судом першої інстанції порядку долучення доказів до матеріалів справи не ґрунтуються на вимогах закону, тому що захисник в апеляції не вказав яка саме норма закону, в нашому випадку КУпАП, була порушена.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 30).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-яких доказів, які б могли запевнити суд про відсутність події та складу адмінправопорушення в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні та захисником суду апеляційної інстанції не надані.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, як і підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, тож, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 18.09.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Кривельова В.В. - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.