Провадження № 3/750/3875/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду міста Чернігова Кузнєцова О.О., за участю секретаря Чернобай Н.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , - за ч. 1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно із протоколом, 22.07.2024 о 08 год. 17 хв. ОСОБА_1 за місцем проживання: АДРЕСА_1 , в присутності малолітньої дитини ОСОБА_2 , 2020 року народження, вчинив стосовно своєї співмешканки ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою, штовхав та плював в постраждалу особу, чим завдав останній фізичного болю та психологічних страждань, внаслідок чого могло бути завдано шкоди фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням, є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до положень п. п. 14, 17 ч.1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Виходячи з наведеного формулювання ознак домашнього насильства, обов`язковими ознаками цього правопорушення є, по-перше, вчинення дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, а по-друге, наявність наслідку таких дій: можливість завдання чи завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, самі по собі нецензурні, брутальні висловлювання не утворюють домашнього насильства та складу адміністративного правопорушення, тільки у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У ході розгляду справи судом досліджено наступні письмові докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, форму оцінки ризиків, копію термінового заборонного припису стосовно кривдника, переглянуто долучений до протоколу відеозапис.

Зокрема, з долученого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно співмешкають та мають деякі протиріччя з приводу їхнього спільного проживання. Зі слів ОСОБА_3 конфлікти виникають не вперше. Проте, на пропозицію працівників поліції написати заяву та надати письмові пояснення з приводу події, яка відбулася 22.07.2024, остання повідомляє, що конфлікт вичерпано і вона не буде цього робити.

Будь-яких об`єктивних доказів, які б давали можливість встановити вину ОСОБА_1 та могли довести об`єктивну сторону правопорушення, яке полягає у вчиненні домашнього насильства, матеріали справи не містять.

При цьому, ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що матеріали справи складені по відношенню до ОСОБА_1 щодо вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства по відношенню до співмешканки ОСОБА_3 не містять доказів вчинення такого адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням того, що всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на його користь та винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях, приходжу до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 22.07.2024 домашнього насильства не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, як не доведено і наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст.173-2, ст.ст.245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст.280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі відносно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП закрити, на підставі п.1 ч. 1ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Чернігова.

Суддя О.О. Кузнєцова