ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/1594/24 Головуючий 1 інстанції: Харібадзе К.Ш.
Провадження №33/818/1324/24 Доповідач: Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2024 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що 08 березня 2024 року о 21 годині 20 хвилин ОСОБА_2 в м. Лозова Харківської області, бульвар Шевченка, керував транспортним засобом FORD ESCAPE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів) поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Науменко В.В. просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів зазначає про те, що не встановлено факту керування транспортним засобом ОСОБА_2 , що також підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції. Зазначає, що ОСОБА_2 не порушував Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим відсутня законна причина зупинки автомобіля. Більш того, ОСОБА_2 не був зупинений працівниками поліції та не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Вказує, що у матеріалах справи відсутні дані щодо направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду. Крім того, не здійснено відсторонення водія від керування транспортним засобом, та неправильно проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння. Апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення повинен складатися в присутності двох свідків, однак, свідків адміністративного правопорушення, крім працівників поліції, не було, в протоколі вони не зазначені, в судовому засіданні не допитувались, а також не були допитані в суді першої інстанції працівники поліції, які в даному випадку є заінтересованими особами. Захисник зазначає, що ОСОБА_2 не викликали до суду першої інстанції для участі у розгляді справи, у зв`язку з чим він не міг довести свою невинуватість, а також скористатися правовою допомогою захисника.

Крім того, захисник ОСОБА_1 просить поновити пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2024 року, посилаючись на те, що розгляд в суді першої інстанції був проведений без учасників процесу, а про вказану постанову стало відомо лише 27 липня 2024 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2024 року відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до доповідної секретаря судового засідання Гуржія І. від 04 листопада 2024 року, під час розмови із ОСОБА_2 , останнім було повідомлено про те, що захисник Науменко В.В. станом на 04 листопада 2024 року його інтереси не підтримує, а захист в суді апеляційної інстанції здійснює адвокат Остапенко С.Ю.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Остапенко С.Ю. не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 повідомлені належним чином.

Зокрема, розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції був призначений на 13 годину 45 хвилин 04 жовтня 2024 року.

Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 30 серпня 2024 року судова повістка про виклик до суду на 13 годину 45 хвилин 04 жовтня 2024 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_2 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.50).

Поряд із цим, судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 на адресу, яка зазначена в матеріалах справи, засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим повідомленням, яка повернулась до Харківського апеляційного суду, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (арк.55-56).

03 жовтня 2024 року у телефонному режимі ОСОБА_2 був особисто повідомлений про день, час та місце розгляду апеляційної скарги його захисника (арк.57).

04 жовтня 2024 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Науменко В.В. про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_2 перебуває у Запорізькій області, у зв`язку зі здійсненням волонтерської діяльності. Зазначає, що ОСОБА_2 на даний момент заперечує проти розгляду справи без його участі (арк.58, 59).

Враховуючи клопотання адвоката Науменко В.В. про відкладення розгляду справи, апеляційний розгляд відкладено до 16 години 05 хвилин 16 жовтня 2024 року (арк. 60).

Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 08 жовтня 2024 року судова повістка про виклик до суду на 16 годину 05 хвилин 16 жовтня 2024 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_2 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.63).

16 жовтня 2024 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника Остапенко С.Ю. про відкладення розгляду справи відносно ОСОБА_2 на іншу дату. Крім того, захисник просила завчасно повідомити про наступну дату судового засідання, надати достатній час для ознайомлення з матеріалами справи та узгодження позиції, підготовки заперечень та клопотання для об`єктивного розгляду, а також для надання доказів невинуватості ОСОБА_2 (арк.64).

Враховуючи клопотання адвоката Остапенко С.Ю. про відкладення судового засідання, а також неявкою учасників справи, апеляційний розгляд відкладено до 16 години 05 хвилин 04 листопада 2024 року (арк. 68).

Судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 на адресу, яка зазначена в матеріалах справи, засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим повідомленням, яка повернулась на адресу, у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою (арк.72-73).

Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 21 жовтня 2024 року судова повістка на 16 годину 05 хвилин 04 листопада 2024 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_2 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.69).

Поряд із цим, судом апеляційної інстанції захиснику ОСОБА_3 на адресу, яка зазначена в матеріалах справи, засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим повідомленням, яку захисник отримала 24 жовтня 2024 року, про що свідчить підпис у зворотному повідомленні, що повернулося до Харківського апеляційного суду (арк.71).

Більш того, згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 21 жовтня 2024 року судова повістка на 16 годину 05 хвилин 04 листопада 2024 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону захисника Остапенко С.Ю., що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.70).

Згідно телефонограми 47/2024 від 04 листопада 2024 року, захисник ОСОБА_3 повідомила про те, що у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання на 16 годину 05 хвилин 04 листопада 2024 року по справі №629/1594/24 через зайнятість в іншому судовому засіданні, просила проводити розгляд справи без її участі та без участі ОСОБА_2 .

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2012 року у справі «Пелевін проти України»).

Також, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм провадження.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 та захисник Остапенко С.Ю. були обізнані про те, що Харківським апеляційним судом здійснюється розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 та були повідомлені про місце, час та дату її розгляду. Поряд з цим, будь-яких клопотань, у тому числі, про відкладення розгляду справи, до Харківського апеляційного суду не надходило.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги захисника Науменко В.В. без участі учасників справи, враховуючи відомості, які містяться в матеріалах цієї справи.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Визнаючи ОСОБА_2 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, рапорт ст. інспектора-чергового Лозівського РУП ГУНП в Харківській області, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 08 березня 2024 року, довідками старшого інспектора САП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №198552, постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 березня 2024 року та відеозапис події за участю ОСОБА_2 .

Зокрема, з відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №013172 від 08 березня 2024 року, вбачається, що 08 березня 2024 року о 21 годині 20 хвилин в Харківській області, м. Лозова, бульвар Шевченка водій керував транспортним засобом FORD ESCAPE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. (арк.1).

Більш того, в матеріалах справи міститься рапорт ст. інспектора-чергового ЧЧ СМ Лозівського відділу поліції ГУНП в Харківській області, майора поліції, Гречко В., згідно з яким 08 березня 2024 року о 21 годині 28 хвилин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 08 березня 2024 року о 21 годині 27 хвилин за адресою: м. Лозова, Шевченко, трапилось ДТП, авто нісан ліф НОМЕР_2 та форд НОМЕР_3 , водій форд в алко стані. Відповідно до рапорту Лозівського РВП ГУНП в Харківській області Замай М.М. від 08 березня 2024 року, по прибуттю на місце події було встановлено що водій авто Форд Ескейп, н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості та безпечної дистанції, скоїв зіткнення з авто Ніксон Ліф, н.з. НОМЕР_2 , яким керував гр. ОСОБА_4 , внаслідок чого обидва авто отримали механічні пошкодження, також у водія авто Форд були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Було зібрано матеріал та складено адміністративні протоколи та постанова. (арк.2).

Крім того, в матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу до Лозівського ТМО, згідно з якими ОСОБА_2 під час події мав ознаки алкогольного сп`яніння. Від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився (а.с.4, 5).

Поряд із цим, в матеріалах справи є копія постанови серії БАВ №198552 від 08 березня 2024 року про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, у зв`язку з відсутністю у останнього полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів (арк. 7).

У матеріалах справи також міститься відеозапис події від 08 березня 2024 року за участю ОСОБА_2 (арк.13), відповідно до якого, працівники поліції прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди. Поліцейський підходить до автомобілю Форд, та просить водія вимкнути двигун. Водій повідомляє, що у нього спрацювала подушка безпеки та виходить із-за керма. Поліцейські попереджають водія, що ведеться відеофіксація, роз`яснюють останньому, що він став учасником ДТП та просять надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію та страховий поліс. Поліцейський повідомив водію, що у нього є явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. На запитання поліцейського, чи згоден водій пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, останній повідомив, що не відмовляється. Працівник поліції достав Драгер та запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також роз`яснив про те, що водій має право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі або відмовитись від проходження такого огляду. ОСОБА_2 повідомив, що він відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (відео «VID27F-00-0032», 00:00:14). Працівник поліції повідомляє водію, що на нього буде складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та роз`яснює ст.30 Конституції України, ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. ОСОБА_2 права та обов`язки були зрозумілі. Працівник поліції ознайомлює ОСОБА_2 із протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та питає, чи бажає останній отримати копію протоколу. ОСОБА_2 погодився отримати копію протоколу. Поліцейський пояснює водію, що у нього вилучається посвідчення водія та видається тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. ОСОБА_2 погодився отримати тимчасовий дозвіл, та розписується у протоколі. Поліцейський повідомляє ОСОБА_2 про те, що відносно нього був складений адміністративний протокол за ст.124 КУпАП, оскільки він порушив вимоги п.13.1, 12.1 ПДР, та ознайомлює водія із ним, де останній поставив свій підпис. ОСОБА_2 погодився отримати копію зазначеного протоколу. Працівник поліції повідомив ОСОБА_2 про те, що відносно нього була складена адміністративна постанова за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю полісу обов`язкового цивільно-правової відповідальності транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 Г ПДР. ОСОБА_2 погодився отримати копію зазначеної постанови. Водію роз`яснюють, що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Якщо він не згоден із даною постановою, він має право оскаржити її у судовому порядку. Якщо він не буде звертатись до суду, він повинен сплатити штраф протягом 15 днів, якщо за 15 днів не буде оплати, сума штрафу подвоїться та буде становити 850 гривень. ОСОБА_2 було все зрозуміло та він поставив свій підпис у цій постанові. Працівник поліції повідомляє ОСОБА_2 про те, що оскільки він став учасником ДТП, була складена відповідна схема місця скоєння ДТП. Працівник поліції надає для огляду ОСОБА_2 схему, в якій останній поставив свій підпис.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, належить врахувати те, що ОСОБА_2 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи»; «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані - правильні)»; «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав».

Будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі або зауважень щодо незаконних дій працівників поліції, ОСОБА_2 не зазначив ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи, складені уповноваженими державними особами та дії цих посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_2 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва, відповідно до ст.267 КУпАП, з метою ініціювання службової перевірки або притягнення цих осіб до дисциплінарної відповідальності.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 подавалася заява у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також стороною захисту не надано відомостей про те, що він звертався до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг з боку ОСОБА_2 щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, апеляційний суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність саме за відмову від проходження огляду яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять. Не надані таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

За змістом апеляційної скарги захисник Науменко В.В. оспорює доведеність факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом 08 березня 2024 року, проте такі доводи не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Зокрема, факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_2 підтверджується постановою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 березня 2024 року (арк.), відповідно до якої ОСОБА_2 08 березня 2024 року о 21 годині 20 хвилин в м. Лозова на перехресті об`їзної дороги до мікрорайону 4 та бульвару Шевченка керував транспортним засобом «Ford Escape», д.н.з. НОМЕР_1 , та не дотримався безпечної швидкості і безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan Leaf», д.н.з НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, вказаними діями ОСОБА_2 , порушив вимоги п.п.13.1, 12.1 ПДР. В постанові зазначено, що ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, вину визнав та просив суворо не карати. Судом ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. Постанова набрала законної сили.

Більш того, з відеозапису події вбачається, що коли працівник поліції підійшов до автомобілю за кермом перебував саме ОСОБА_2 . Крім того, в салоні крім нього нікого не було, що, поза розумним сумнівом свідчить про те, що саме ОСОБА_2 керував автомобілем в якості водія.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції порушено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими.

Так, працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_2 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів (арк.1).

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до ч.2 Розділу І вищезазначеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно ч.3 Розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд, відповідно до ч.7 Інструкції, проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а саме пройти відповідний огляд в установленому порядку. Крім того, водій транспортного засобу повинен своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, згідно відеозапису події, вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі була чіткою і зрозумілою для сприйняття, у зв`язку з чим у ОСОБА_2 не було об`єктивних підстав для не проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що, у свою чергу, свідчить про умисне бажання уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

З огляду на викладене, суд не вбачає істотних порушень вимог Інструкції з боку працівників поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 , а також порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про долучення до матеріалів справи направлення особи на проходження обстеження щодо стану сп`яніння, є безпідставними з огляду на наступне.

Так, огляд особи на стан сп`яніння проводиться відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України № 1103 від 17 грудня 2008 року (зі змінами), згідно яких, якщо водій погодився на проведення огляду він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п. 8 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 розділу ІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року та п. 7 Порядку від 17.12.2008 року).

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку, перший примірник якого видається під підпис поліцейському (п.п. 17, 20 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року, п. 13 Порядку від 17.12.2008 року).

Отже, за змістом вищенаведених норм, направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння складається працівником поліції для лікаря, як підстава проведення цим лікарем огляду особи, і відповідно таке направлення залишається у лікаря, а в разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу - має бути долучено до матеріалів адміністративного провадження.

Таким чином, наявність в матеріалах справи направлення на огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, не впливає на кваліфікацію ОСОБА_2 правопорушення та не свідчить про порушення працівниками поліції порядку направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я.

Не знайшли свого обґрунтованого підтвердження та повністю спростовується наявними в матеріалах справи доказами доводи апеляційної скарги захисника про відсутність свідків.

Як вбачається з відеозапису події від 08 березня 2024 року за участю ОСОБА_2 , останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Drager», так і у відповідному медичному закладі.

Апеляційний суд враховує, що виходячи з положень статті 266 КУпАП, при застосуванні поліцейськими технічних засобів відеозапису, залучення свідків не є обов`язковим.

Доводи захисника щодо порушення працівниками поліції вимог Закону України "Про Національну поліцію", що, на думку сторони захисту, є передумовою для скасування постанови суду першої інстанції належить вважати суб`єктивними у зв`язку із наступним.

Відповідно до приписів ст. 267 КУпАП адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Разом з цим, належить зазначити, що перелік підстав для оскарження, визначений ст.267 КУпАП, не є вичерпним.

Однак, матеріали справи не містять даних про те, що сторона захисту зверталась до вищестоящого органу чи посадової особи, або до суду адміністративної юрисдикції в порядку КАС України, у зв`язку із порушенням працівниками поліції вимог Закону України "Про Національну поліцію".

Разом з тим, порушення працівниками поліції вимог чинного законодавства, на які посилається адвокат, а саме про те, що працівники поліції не представились та не відсторонили від керування транспортним засобом не спростовує вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи захисника про незаконність зупинки транспортного засобу є безпідставними, оскільки працівники поліції прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів «Ford Escape» та «Nissan Leaf». Під час спілкуванням із водієм «Ford Escape», ОСОБА_2 , працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, останньому було запропоновано пройти відповідний огляд у встановленому законом порядку, що об`єктивно підтверджується відеозаписом події від 08 березня 2024 року та постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 березня 2024 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суддя розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 , чим порушив вимоги статті 268 КУпАП, не є підставою для скасування постанови судді.

З матеріалів справи встановлено, що справа про адміністративне правопорушення надійшла в суд першої інстанції 18 червня 2024 року, у зв`язку з чим судовий розгляд був призначений на 11 годину 10 хвилин 02 липня 2024 року.

Матеріалами справи підтверджується, що суд вживав заходів для повідомлення ОСОБА_2 про час та місце судового розгляду.

Зокрема, згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 18 червня 2024 року судова повістка про виклик до суду на 02 липня 2024 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_2 , який останній надав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення (арк.16).

Крім того, згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 02 липня 2024 року судова повістка про виклик до суду на 16 липня 2024 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_2 (арк.18).

Більш того, судом першої інстанції на адресу місця проживання ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим повідомленням, яка повернулась на адресу суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (арк.19-21).

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №947/15524/20 зазначено про те, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

У випадку, якщо судову повістку не вручено та зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою» судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки і особа вважається повідомленою.

Неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до ст.268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Статтею 277 КУпАП визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях.

Зокрема, у рішенні Пономарьов проти України від 03 квітня 2008 року, визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади, а не понесення відповідальності за скоєне правопорушення дискредитує державу та руйнує моральні цінності суспільства.

Таким чином, суддя, розглянувши справу за відсутністю ОСОБА_2 обґрунтував та навів мотиви такого розгляду, з якими погоджується й апеляційний суд.

Разом з тим, слід зауважити, що апеляційним судом прийнято апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Науменко В.В. до розгляду та надання можливості відстоювати позицію в апеляційному суді, чим фактично забезпечено право на справедливий судовий розгляд компетентним та незалежним судом. Будь-яких доказів відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також клопотань про виклик та допит свідків, зокрема, працівників поліції, ані ОСОБА_2 , ані його захисник суду апеляційної інстанції не надали.

Отже, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 п. 2.5 Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставною.

Поряд із цим, судом першої інстанції встановлено існування ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, проте відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №013172 від 08 березня 2024 року свідчать про те, що працівники поліції таку ознаку алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_2 не виявили, що, вочевидь, свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції щодо існування цієї ознаки, а тому ця ознака підлягає виключенню з мотивувальної частини судового рішення.

Виключення цієї ознаки алкогольного сп`яніння будь-яким чином не впливає на зміст ухваленого судом першої інстанції рішення відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Науменко В.В. задовольнити частково.

Постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2024 рокуу справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - змінити, виключивши посилання та висновки суду в мотивувальній частині постанови про існування ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці.

В решті постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 липня 2024 року- залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков