ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2418/24 Головуючий в І інстанції: Рєпін К.К.
Провадження №33/819/188/24 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року місто Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді Базіль Л.В., секретар судового засідання Андреєва В.В., за участю захисника ОСОБА_1 , адвоката Ткачук Андрія Юрійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Згідно з обставинами, встановленими та викладеними суддею в постанові, 12.02.2024 року об 11:08 год. за адресою: смт. Білозерка, провулок Військовий, ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 21124 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

14 жовтня 2024 року на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на її апеляційне оскарження та скасувати постанову, справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні нього закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник посилається на те, що оскаржувану постанову не отримував, про існування такого рішення стосовно себе дізнався лише 25.08.2024 року, коли його було зупинено поліцейськими та винесено відносно нього постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, за керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом.

Після ознайомлення зі змістом оскаржуваної постанови в Єдиному реєстрі судових рішень, адвокатом Турчак М.В. в його інтересах була подана апеляційна скарга на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2024 року. Постановою Херсонського апеляційного суду від 23.09.2024 року було відмовлено адвокату Турчак М.В. в поновлені строку на апеляційне оскарження постанови суду та повернуто апеляційну скаргу та було роз`яснено, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає новому зверненню до суду з апеляційною скаргою разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження у випадку його пропуску з поважних причин.

Зазначає, що він є військовослужбовцем та обмежений в можливості оперативно реагувати на судові рішення та подавати процесуальні документи до суду, оскільки здебільшого перебуває в районі бойових дій та лінії бойового зіткнення.

В доводах апеляційної скарги по суті правопорушення ОСОБА_1 зазначає, що висновки суду про наявність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, та не відповідають фактичним обставинам справи. Так, суд першої інстанції обґрунтовує свій висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП лише на підставі двох доказів: протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису з нагрудного відео реєстратора поліцейського.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зазначає з посиланням на правову позицію Верховного Суду, про те, що відеозаписи, які наявні в матеріалах справи, є неналежними та недопустимими доказами через відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення вказівки на конкретний технічний пристрій за допомогою якого здійснювалась відеофіксація. Також з доданих до матеріалів справи відеозаписів вбачаються ознаки його коригування, відсутня безперервність запису, крім того не зафіксовано усіх обставин події; відеофіксація не містить факту зупинки транспортного засобу; факту керування; виявлення ознак нібито алкогольного сп`яніння, складання та оголошення змісту протоколу про адміністративне правопорушення, роз`яснення процесуальних прав. Вважає, що додані поліцейськими до матеріалів справи відеозаписи є сфабрикованими відеоматеріалами та однобічним відображенням події. Звертає увагу суду на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Апеляційний розгляд.

ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення SMS повідомлення на номер телефону, зазначений ним в апеляційній скарзі; згідно довідки про доставку, повідомлення доставлено 30.10.2024 року (а.с.166).

Окрім того, судова повістка-повідомлення про судове засідання направлялась ОСОБА_1 на його електронну адресу, вказану ним в апеляційній скарзі, згідно довідки про доставку електронного листа, документ доставлено до електронної скриньки 30.10.2024 року (а.с.167).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до абз. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Ткачук А.Ю., приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав доводи апеляційної скарги з підстав в ній викладених, просив про її задоволення. Не заперечував про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши пояснення адвоката Ткачука А.Ю., який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Відповідно до положення ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що постанову Херсонського міського суду Херсонської області про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік було прийнято 10 червня 2024 року за відсутності ОСОБА_1 .

Відомостей про те, що копія постанови була вручена чи направлена ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

За викладених обставин, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2024 року.

Щодо суті апеляційної скарги.

Розглянувши справу по суті, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, оціненими відповідно до 252 КУпАП з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а в сукупності доказів - з точки зору достатності для прийняття рішення.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суперечать дослідженим у судовому засіданні доказам.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 248171 від 12.02.2024 року, ОСОБА_1 12.02.2024 року об 11-08 год в смт. Білозерка по провулку Військовому керував автомобілем ВАЗ 21124 НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з роту, млява мова, почервоніння очей, від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу для визначення стану алкогольного сп`яніння з використанням алкотестеру Драгер 6810 та медичного огляду відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього руху.

Аналізуючи зміст цього протоколу, слідує, що ОСОБА_1 був повідомлений про те, що стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та був ознайомлений з його змістом, про що свідчить його власноручний підпис в цьому протоколі, в тому числі, в графі «...підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні)».

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому зазначено дату і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Протокол підписаний особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. В протоколі відсутні зауваження ОСОБА_1 щодо його складення чи то щодо дій працівників поліції.

Поряд з цим, в протоколі ОСОБА_1 не заперечував своєї вини та надав пояснення наступного змісту: "я, ОСОБА_1 вчора вечером вживав спиртні напої, а сьогодні керував автомобілем ВАЗ 8534 СХ, від медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовляюсь".

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цьому протоколі, можуть слугувати доказами у справі у розумінні ст.251 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині з зазначених обставин апеляційний суд відхиляє.

Обставини щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі зафіксовані на відеозапис, який наявний в матеріалах справи. Поліцейським були роз`яснені ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження такого огляду.

Доводи ОСОБА_1 про недопустимість долученого до протоколу відеозапису як доказу через його неповноту та порушення безперервності запису, відсутнє посилання на номер технічного засобу, за допомогою якого здійснювалася відеофіксація, апеляційний суд відхиляє виходячи з таких міркувань.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Таким чином саме працівники поліції при складенні протоколу та формуванні матеріалів адміністративної справи визначають докази, які долучаються до справи, а суд при її вирішенні надає їм оцінку, з урахуванням того чи містять вони інформацію щодо предмета доказування.

Долучений до матеріалів справи відеозапис містить інформацію щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі. Крім того, ОСОБА_1 , стверджуючи про недопустимість даного доказу, не заперечував, що на долученому поліцейським до матеріалів справи відеозапису зафіксовані саме події за його участі, які мали місце 12.02.2024 року.

Наголошуючи про неповноту відеозапису ОСОБА_1 не просив надати повні копії відеозаписів.

Апеляційний суд вважає, що сам по собі факт відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення посилання на технічний засіб, яким здійснено відеозапис, без спростування зафіксованої на ньому інформації, а саме відмову водія ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння не може спростувати наявний склад правопорушення, коли і сам ОСОБА_1 власноруч написав в протоколі про свою відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме відмовою ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

За викладених обставин апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних, зафіксованих на відеозаписі, достатньо для підтвердження вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ, з огляду на приписи ст.251 КУпАП, є належним та допустимим доказом.

За наведеного апеляційний суд відхиляє заявлене на стадії апеляційного перегляду справи клопотання захисника ОСОБА_1 , адвоката Ткачук А.Ю. про визнання відеозапису недопустимим доказом.

Відхиляючи доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо факту не керування транспортним засобом, апеляційний суд виходить із зафіксованих даних на відеозаписі, із яких вбачається, що поліцейський пояснює ОСОБА_1 причини зупинки транспортного засобу: відсутність номерних знаків на бампері автомобіля та пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 при цьому не висловлює заперечень щодо звернення працівника поліції до нього як до водія транспортного засобу, факту керування ним транспортним засобом, а отже вчиняє дії, які притаманні саме водію транспортного засобу. Відсутні будь-які заперечення і в протоколі про адміністративне правопорушення, який ним підписаний.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не вручили йому направлення на огляд в медичний заклад, не вказує на безпідставність складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно, і не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння.

За таких обставин, доводи та підстави, з яких ставиться питання в апеляційній скарзі про закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2024 року.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання відеозапису недопустимим доказом відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського апеляційного суду Л.В. Базіль