справа № 492/1523/23
провадження № 3/492/18/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2024 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Гусєвої Н.Д., за участю секретаря судового засідання Рябчук О.А., захисниці-адвокатки Манової І.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світлодолинське Саратського району Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого трьох неповнолітніх дітей, працюючого водієм ТОВ «Делібат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого посвідчення водія, протягом року не вчиняв однорідного правопорушення,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

01 грудня 2023 року о 02 год. 10 хв. ОСОБА_1 по вул. Трудова, м. Арциз Болградського району Одеської області, керував автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (незв`язна мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію з застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що суть правопорушення йому зрозуміла, однак він не згоден зі складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, вину не визнає, оскільки перед поїздкою алкогольні напої не вживав. Під час керування транспортним засобом 01 грудня 2023 року приблизно о 02 год. 00 хв. у м. Арциз Болградського району Одеської області його зупинили працівники поліції. На пропозицію поліцейських він погодився пройти огляд на алкогольне сп`яніння на місці зупинки та в лікарні, однак працівники поліції замість того, щоб відвезти до лікарні для обстеження, відвезли його до поліції. Також, працівники поліції не попередили його, що ведеться відеофіксація, а також не пропонували надати пояснення під час складення протоколу. Дії працівників поліції не оскаржив.

Захисниця адвокат Манова І.М. у судовому засіданні заперечувала проти складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, пославшись на те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння матеріалами справи не доказана, оскільки з відеофіксації вбачається, що ОСОБА_1 надав згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак працівники поліції такого огляду не зробили. Крім того, відеофіксація правопорушення переривалася, що є порушенням закону. Просила справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , заперечення захисниці проти протоколу про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що притягуваний ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виходячи з наступного.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, його вина у відмові, як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп`яніння повністю підтверджена дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 122903 від 01 грудня 2023 року, згідно з яким 01 грудня 2023 року о 02 год. 10 хв. ОСОБА_1 , по вул. Трудова, м. Арциз Болградського району Одеської області, керував автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (незв`язна мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію з застосуванням технічних засобів відеозапису. В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від пояснень;

- відеозаписами, з яких вбачається, що патрульними поліцейськими було зупинено транспортний засіб марки «MITSUBISHI LANCER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . На місці зупинки ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, оскільки є підозра, що він знаходиться в стані сп`яніння, однак ОСОБА_1 спочатку надав свою згоду, а потім відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 грудня 2023 року, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано довідку про те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія, протягом року до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, не притягувався.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів відповідно до статті 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у пунктах 24, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, судовий розгляд справи повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису,а також іншими документами.

Згідно з частиною 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За змістом статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП полягає зокрема у відмові особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо вона керує транспортним засобом.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) зазначено, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Судом встановлено, що досліджені у судовому засіданні докази послідовні і логічні, тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим пунктом 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України».

У суду не виникає сумнівів щодо переконливості доказів, узятих в цілому по справі, з яких вбачається, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам статті 256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом, який підтверджує винуватість ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 відмовився дати пояснення, чим не скористався своїм правом висловити свої зауваження або заперечення щодо обставин, викладених у фабулі протоколу.

На відеозаписах зафіксовано, що 01 грудня 2023 року працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . На місці зупинки ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або у закладі охорони здоров`я, проте останній погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у закладі охорони здоров`я відмовився пройти огляд. В подальшому також відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Досліджені відеозаписи дають можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться у протоколі, а тому суд приймає їх як належний та допустимий доказ у справі, оскільки вони підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Сукупність наявних у справі доказів беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_1 в порушенні ним вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Суд зазначає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення особою відмови від проходження відповідного огляду.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 та його захисниця в ході розгляду справи до суду не подали. Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення.

Аналізуючи наведені вище норми права, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи про адміністративне правопорушення, вияснивши причини та умови, що сприяли вчиненню вказаного адміністративного правопорушення, проаналізувавши усі фактичні дані, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративне правопорушення було вчинене саме ОСОБА_1 ,. так як його дії розкривають склад об`єктивної сторони частини 1 статті 130 КУпАП у порушенні Правил дорожнього руху, а саме у його відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, як особою, яка керує транспортним засобом, оскільки його провина повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджена доказами, дослідженими судом, тому ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності, і його дії правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Невизнання провини ОСОБА_1 суд розцінює як обраний ним спосіб самозахисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, оскільки встановлені місце й факти, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідають фактичним обставинам справи, встановленим в судовому засіданні.

Доводи захисниці про те, що ОСОБА_1 надав згоду поліцейським на проходження огляду на стан сп`яніння, однак поліцейські не провели такий огляд не підтверджуються доказами, а навпаки повністю спростовуються відеозаписами, з яких вбачається, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 жодного разу не наполягав на проходженні медичного огляду, як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я. Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити про такі обставини в протоколі, але не зробив цього.

Твердження захисниці про недопустимість відеозапису як доказу, з посиланням на його неповноту та порушення безперервності відеофіксації події, суд не бере до уваги, оскільки такі твердження жодним чином не впливають на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки на вказаних відеозаписах зафіксовано обставини справи, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Зміст подій зафіксованих на відеозаписах, не зважаючи, що ці записи дійсно мають певні переривання, не позбавило можливості встановити фактичну картину подій правопорушення, обставини повністю узгоджуються з обставинами справи, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та долученими до нього доказами.

Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів з відеорегістратора, стороною захисту в судовому засіданні не наведено та доказів суду не надано.

Судом встановлено, що відсутні згідно вимог статті 17 КУпАП обставини, що виключають адміністративну відповідальність, оскільки ОСОБА_1 не діяв в стані крайньої необхідності, необхідної оборони і не був в стані неосудності.

При накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до статей 34, 35 КУпАП пом?якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом встановлено не було.

Також, суд, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 враховує, що його протиправні дії могли потягнути за собою тяжкі наслідки.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його провини та ставлення до вчиненого, наявність пом`якшуючих, обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення вказаного адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до правопорушника адміністративне стягнення, в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом з тим, суд також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф з позбавленням права керування транспортними засобами буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Згідно зі статтею 40-1 КУпАП, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з винесенням судом постанови про накладення на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 536,80 грн.

Керуючись статтями 34, 35, 40-1, 130, 221, 277, 283-285, 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії наявної постанови, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням його майна де у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 буде стягнуто подвійний розмір штрафу, визначений у даній постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Повний текст постанови оголошено о 17 год. 00 хв. 11 листопада 2024 року в залі судових засідань № 1 Арцизького районного суду Одеської області.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.