Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3-в/733/22/24
Єдиний унікальний №733/1006/24
Постанова

Іменем України

07 червня 2024 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня заяву адвоката Сакун Інни Анатоліївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , про відстрочку виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року,

установив:

04 червня 2024 року адвокат Сакун І.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить відстрочити сплату штрафу, накладеного на останнього постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП на строк 12 місяців у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем ОСОБА_1 , так як він працює та отримує мінімальну заробітну плату.

У судове засідання адвокат Сакун І.А. не з`явилася, яка письмово просила розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладання адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (Далі -Закон).

Частиною 1 статті 12 Закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Нормами частини 2 статті 12 Закону встановлено, що строки зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частиною 1 статті 33 Закону передбачене право особи за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Зі змісту вказаної норми слідує, що підставою вирішення судом питання про відстрочку або розстрочку виконання є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Разом із тим питання відстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу врегульовано частиною другою статті 301 КУпАП, відповідно до якої відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Із матеріалів убачається, що ОСОБА_1 працює та отримує мінімальну заробітну плату.

Зазначене вказує на те, що в останнього має місце неналежне фінансове становище.

Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що заяву адвоката Сакун І.А., подану в інтересах ОСОБА_1 , слід задовольнити частково та відстрочити виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, на строк шість місяців у зв`язку з неналежним матеріальним становищем.

Суд вважає, що саме такий строк буде достатнім для оплати штрафу ОСОБА_1 , оскільки судом не було встановлено, що в останнього існує скрутне матеріальне становище.

Строк виконання постанови відраховувати з дня її винесення.

Керуючись ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 301, 304, 307 КУпАП, суд

постановив:

Заяву адвоката Сакун Інни Анатоліївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , про відстрочку виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року задовольнити частково.

Відстрочити виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, на строк 6 (шість) місяців, тобто до 07 грудня 2024 року включно.

У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_1 , відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М. Овчарик