Справа № 291/1247/24
Провадження № 3/288/1555/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року селище Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Рудник М.І., за участю секретаря судових засідань Колодяжної Н.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділу поліцейської діяльності № 2 Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

місце роботи: ПП ОСОБА_2 місто Сквира стоматолог,

РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за частиною 1 статті 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 552527, ОСОБА_1 24 вересня 2024 року близько 23.15 години в АДРЕСА_2 , умисно висловлював погрози нецензурної лайки в сторону своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , чим міг спричинити шкоду психічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, та пояснив що 24 вересня 2024 року він хотів поговорити з колишньою дружиною щодо їх спільної дитини. Він телефонував до дружини, але не додзвонився, вдома її також не було, він дізнався, що вона перебуває у своєї знайомої ОСОБА_4 . Він поїхав до будинку ОСОБА_4 , постукав в двері та попросив, щоб ОСОБА_4 покликала його колишню дружину, щоб з нею поговорити. Вона вийшла і між ними почався словесний конфлікт. В ході даного конфлікту вона йому заподіяла легкі тілесні ушкодження. Він не вчиняв відносно неї фізичного чи психологічного насильства. Також надав письмові пояснення у справі з додатками, в яких просить закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП /а.с. 22- 30/.

Потерпіла ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність та просить врахувати надані нею пояснення, які були відібрані та долучені до матеріалів справи працівниками поліції під час скоєння вказаної події.

Свідок ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, також просить врахувати надані нею пояснення, які були відібрані та долучені до матеріалів справи працівниками поліції.

Суддя, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи та письмові пояснення ОСОБА_1 , приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 2 статті 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суддею встановлено, що згідно протоколу серії ВАД № 552527 від 24 вересня 2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 , він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та внаслідок його дій було вчинено домашнє насильство, при цьому протокол не містить відомостей, яка саме шкода була, чи могла бути завдана потерпілій, оскільки вчинення домашнього насильства, внаслідок якого не була і не могла бути заподіяна шкода, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Отже, обов`язковою умовою настання відповідальності за статтею 173-2 КУпАП є, зокрема, вчинення дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Також, обставини справи, які викладені в протоколі серії ВАД № 552527 від 24 вересня 2024 року, інспектором СРПП ВПД № 2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області Вировим В.С., жодними доказами не підтверджені, окрім пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Таким чином, ні сам протокол про адміністративне правопорушення, ні інші матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на факт вчинення ОСОБА_1 протиправних діянь, визначених диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_4 , оскільки вона перебуває у дружніх відносинах з потерпілою та її покази не підтверджені будь-якими доказами.

Отже, щодо вчинення психологічного насильства відносно потерпілої то даний факт не підтверджений жодними належними та допустимими доказами.

Таким чином, у справі відсутні докази, які б поза розумним сумнівом підтверджували би пояснення потерпілої про погрози висловлені в її адресу з боку ОСОБА_5 за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП обставин.

За змістом статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, -тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Пунктом 3 частиною 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно пункту 14 статті 1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до статті 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: від обов`язків не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до положень частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в даному випадку вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу правопорушення, оскільки прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини не здобуто, а тому підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності немає.

Статтею 247 ч. 1 п.1 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 9, частиною 1 статті 173-2, статтями 245- 247, 251, 252, 255, 268, 280, 283 - 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності подається до Житомирського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Попільнянського

районного суду М.І.Рудник