Справа № 943/1674/24 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 33/811/1355/24 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Білик Романни Олегівни на постанову судді Буського районного суду Львівської області від 02 серпня 2024 року,

з участю захисника правопорушника ОСОБА_1

адвоката Білик Р.О.,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення, із застосуванням ст.36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 29 червня 2024 року о 13.50 год, перебуваючи за місцем постійного спільного проживання з своїм братом ОСОБА_2 в с. Утішків, вчинив над ним домашнє насильство психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою, поривався до бійки, чим вчинив своїми діями домашнє, психологічне насильство.

Крім того, ОСОБА_1 29 червня 2024 року перебував за місцем постійного спільного проживання з своїм братом гр. ОСОБА_2 в с. Утішків, хоча відносно нього було винесено ТЗП СК серії АН № 445819 за вчинення домашнього насильства, мав заборону на вхід та перебування за місцем проживання постраждалої особи терміном на 10 діб, чим вчинив своїми діями домашнє, психологічне насильство, повторно протягом року.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Білик Р.О. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи, винесеною всупереч діючому законодавству, зокрема вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Зазначає, що жодних дій психологічного або фізичного насильства відносно брата ОСОБА_2 правопорушник не вчиняв, має місце лише конфлікт між братами, відтак в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Звертає увагу на те, що сварки вчиняє ОСОБА_2 із своєю дружиною, так як не мають бажання проживати із ОСОБА_1 . Вважає, що матеріали справи не дають підстави констатувати характеристику домашнього насильства як різновид насильства, що грунтується на певних дискримінаційних ознаках.

Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 , будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі у справі не з`явилися, про причини неявки не повідомили, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за їх відсутності, так як згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Білик Р.О. про розгляд справи у відсутності правопорушника та про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За ч.2 ст.173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, а саме умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення.

Згідно з п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, зокрема, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомісті.

У ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173 - 2 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАД 376682 та ВАД № 376683 від 29 червня 2024 року; рапортом чергового, ТЗП серії АН № 445819 та іншими матеріалами справи, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про те. що ОСОБА_1 не вчиняв домашнього насильства, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі вищепереліченими доказами, а невизнання правопорушником своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.

Таким чином, покликання адвоката Білик Р.О. про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Білик Р.О. не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

У зв`язку з вищенаведеним, апеляційний суд вважає постанову місцевого суду законною і обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Білик Р.О. - залишити без задоволення, а постанову судді Буського районного суду Львівської області від 02 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.