Номер провадження: 33/813/1284/24
Номер справи місцевого суду: 521/955/24
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

захисника Іванченка Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника Іванченка Євгенія Олександровича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що 06 січня 2024 року о 23 год. 53 хв. у м. Одесі, по вул. Високій, 24з, керував транспортним засобом «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота.

Водій від проходження медичного огляду на стан алкогольного на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом відносно водія ОСОБА_1 поліцейським Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції складено протокол серії ААД № 732404 від 06 січня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 Іванченко Є.О. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову в частині права керування транспортними засобами на 1 рік - змінити на без позбавлення права керування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною, оскільки суд обмежив ОСОБА_1 у праві на захист, передбаченому ст. 268 КУпАП, неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, як вид покарання за адміністративне правопорушення.

Судом не враховано, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, процедура встановлення перебування в стані алкогольного сп`яніння була порушена, поліцейськими на місце зупинки фактично було реалізовано провокацію та підведено водія до відмови від проходження освідчення, суд формально та поверхнево розглянув справу, не врахувавши доводи захисту, судом проігноровано, що самі працівники поліції неодноразово раніше притягалися до відповідальності у відповідності до листа Департаменту ПП, а також те, що ОСОБА_1 проходить службу у Збройних силах України, тому для вчасного переміщення між ділянками лінії зіткнення власний транспорт конче необхідний, а також Олінійчуку вчасно не було зачитано його права, що ставило його у стан необізнаності.

Крім того, судом не враховано можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, та призначення основного стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією 130 КУпАП.

Також посилається на порушення передбаченого ст. 266 КУпАП порядку проведення огляду на стан сп`яніння, а також передбаченої Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09 листопада 2015 року № 1452/735 процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, оскільки працівниками поліції не проведено першочергового огляду на місці вчинення правопорушення з використанням спеціальних технічних засобів.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 Іванченко Є.О. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно пункту 12 розділу ІІ наведеної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 3, 4, 7 розд. ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила), встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Аналіз наведено свідчить про те, що законодавець надає такому доказу як відеофіксація правопорушення визначальне значення, і лише у разі неможливості застосування вказаних засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №732404, дав цим обставинам належну оцінку, вислухав всі аргументи сторін та, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дійшов правильного висновку про доведеність його вини у відмові як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до незгоди з аргументованим судовим рішенням суду першої інстанції, цих правильних висновків суду не спростовують.

Так, судом в основу судового рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, покладено: протокол про адміністративне правопорушення серія ААД № 732404 від 06 січня 2024 року, відеозапис з портативного відеореєстратора № 471343, № 231377, із якого вбачається, що ОСОБА_1 патрульними поліції повідомлено причину зупинки транспортного засобу, а саме: увімкнув правий покажчик повороту, однак здійснив рух прямо; а також в ході спілкування встановлено, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд за допомогою Драгера та у медичному закладі з метою встановлення у нього стану алкогольного сп`яніння або його відсутності, проте ОСОБА_1 чітко відмовився від проходження огляду на місці зупинки за допомогою Драгеру та у медичному закладі (00:08:), після чого був ознайомлений з його правами та повідомлено наслідки такої відмови.

Після чого патрульні поліції склали протокол за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 2.5. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306. Такі наслідки ОСОБА_1 були зрозумілі.

Отже, відмова від проходження огляду є підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення алкогольного сп`яніння на підставі п 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Судом вірно враховано, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі за тестом - Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Всі вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані, вірно застосовані, а зміст постанови відповідає ст. 283, 284 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 732404 від 06 січня 2024 року (а.с. 3);

- долученим до протоколу відеозаписом з відеореєстратору № 47343, 231377, який міститься на диску та приєднаний до матеріалів справи, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмова на місці і у медичному закладі;

- направленням на огляду водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 січня 2024 року о 00.10 год (а.с. 7).

Доводи скаржника про те, що постанова суду є незаконною, при її ухваленні судом не досліджено всіх обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, зокрема, судом не прийнято до уваги, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, спростовується відеозаписом бодікамери, з якого вбачається, що працівниками поліції повідомлено про причини зупинки транспортного засобу.

Як спростовується наведеними доказами, яким судом дана правильна оцінка, довід апеляційної скарги про порушення працівниками поліції процедури встановлення перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Будь-яких ознак провокації на місці зупинки з боку поліцейських не вбачається, і такого не встановлено як по теперішній справі, так і не надано відомостей про визнання їх дій незаконними, натомість вказана версія скаржника зводиться до намагання уникнути передбаченої законом відповідальності.

Правильна оцінка всіх доказів по справі у їх сукупності виключає формальний підхід та поверхневий розгляд справи, неврахуванням доводів захисту.

Не впливає жодним чином на наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнення працівників поліції, про що свідчить лист Департаменту ПП, які складали протокол, оскільки вони діяли під час виконання ними своїх службових обов`язків, в межах наданих їм законом повноважень.

Оскільки додаткове адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами передбачене як обов`язкове, а не альтернативне, то по справі відсутня можливість його незастосування.

Не може бути взято до уваги як аналогія права з Кримінальним кодексом України та застосування стягнення нижче нижчої межі шляхом незастосування обов`язкового додаткового стягнення, оскільки таке не передбачено санкцією статті 130 КУпАП.

Як не є підставою для незастосування такого і те, що ОСОБА_1 проходить службу у Збройних силах України, тому для вчасного переміщення між ділянками лінії зіткнення власний транспорт конче необхідний.

Також помилковим є посилання скаржника на порушення передбаченого ст. 266 КУпАП порядку проведення огляду на стан сп`яніння, а також передбаченої Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09 листопада 2015 року № 1452/735 процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, оскільки працівниками поліції не проведено першочергового огляду на місці вчинення правопорушення з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки таке спростоване вищенаведеним.

Крім того, всі наведені доводи апеляційної скарги є взаємовиключними, оскільки фактично вимогою апеляційної скарги є лише незастосування до ОСОБА_1 додаткового обов`язкового стягнення, що можливо лише у разі винуватості особи у скоєнні адміністративного правопорушення.

Натомість, доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди із притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у разі їх задоволення, мають наслідком закриття провадження у справі за відсутністю події та/або складу адміністративного правопорушення.

Такої вимоги апеляційна скарга не містить, що свідчить про фактичне визнання своєї провини особою, що притягається до адміністративної відповідальності, а в цьому випадку суд призначив стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не вказують на порушення судом при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

За таких обставин, не має підстав для скасування оскаржуваної постанови суду та закриття провадження у справі з мотивів наведених у скарзі.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Іванченка Євгенія Олександровича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді М.В. Назарова