Справа № 709/1643/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року с-ще Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Шарої Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Петраш Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області заяву судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області Левченка Василя Васильовича про самовідвід, -

в с т а н о в и в:

11 листопада 2024 року суддею Чорнобаївського районного суду Черкаської області Левченком В.В. було заявлено самовідвід від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 709/1643/24 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заява про самовідвід обґрунтована тим, що у провадженні судді Левченка В.В. перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У матеріалах справи міститься клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Александрова Д.О. про долучення до матеріалів справи доказів, в якому одночасно адвокат зазначив, що поліцейський Висоцький В. має вплив на суд під час розгляду даної справи, а тому суд не може сприйматися як неупереджений.

Суддя Левченко В.В. у своїй заяві про самовідвід зазначає, що будь-які його процесуальні дії під час розгляду адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 можуть бути розцінені сторонніми спостерігачами як упереджені.

У зв`язку з цим, з метою запобігання формування думки щодо упередженості судді під час розгляду вказаних адміністративних матеріалів та виключення будь-яких сумнівів в його об`єктивності, законності ухвалених судових рішень, суддя Левченко В.В. вбачає наявність підстав для самовідводу у цій справі.

При розгляді вказаної заяви про відвід судді суд приймає до уваги те, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Водночас Рада суддів України у рішенні № 34 від 08.06.2017 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства, може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Водночас, згідно з ч.1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини норми КУпАП носять карний кримінально-правовий характер, а справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними, тому адміністративні правопорушення підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, п.п. 21-22).

Одним з найважливіших прав людини в сучасній демократичній державі є право на справедливий суд. Забезпечення справедливого правосуддя, яке базується на верховенстві права, витікає з низки міжнародних нормативно-правових актів, ратифікованих Україною, а отже є частиною національного законодавства, а також міжнародних зобов`язань, порушення яких призводить не лише до накладання відповідних, але й до значних репутаційних втрат, що прямо відзначаються на міжнародному положенні нашої держави та низка інших негативних наслідків. Одним з таких документів є Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікована Україною 17.07.1997.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Статтею 2 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Цей Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, керуючись принципом верховенства права, враховуючи вимоги ст.129 Конституції України, ч.1 ст.6, ч.1 ст.7, ст.9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та загальними засадами судочинства з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка відносить справи про адміністративне правопорушення до «кримінального провадження», при розгляді заяви про відвід судді, яка розглядає справу про притягнення до адміністративної відповідальності, слід застосувати принцип аналогії закону найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального права.

Так частиною 1 ст. 81 КПК України встановлено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

За приписами ч. 3 ст. 81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

Розгляд заяви про відвід судді було призначено до розгляду з викликом учасників справи в судове засідання о 12:20 12.11.2024.

У судове засідання суддя Левченко В.В. не з`явився, у заяві про самовідвід просив судове засідання проводити за його відсутності.

Особа стосовно якої розглядаються матеріали справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисник адвокат Александров Д.О. у судове засідання не з`явилися, про місце, день та час проведення судового засідання у справі для розгляду заяви про самовідвід повідомлені шляхом направлення судової повістки на електронну пошту захисника та мобільний номер телефону ОСОБА_1 .

Суд вважає можливим розглянути заяву про самовідвід судді без участі особи стосовно якої розглядаються матеріали справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Александрова Д.О., оскільки вони належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання, із клопотаннями та заявами про відкладення судового засідання до суду не звернулися.

Вирішуючи питання про самовідвід, суд перш за все врахував мотиви, з яких подана заява, а також обставини, які, на думку судді можуть вплинути на сприйняття стороннім спостерігачем постановленого у справі рішення.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 про самовідвід від справи про адміністративне правопорушення, мотивами такої заяви являється те, що працівник поліції запевняв ОСОБА_3 та його дружину у тому, що має вплив на суд. У підтвердження цього було надано суду аудіозапис розмови працівника поліції та ОСОБА_3 , а також скріншот переписки працівника поліції та дружини ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Крім того, ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливим в розумінні ст.6 Конвенції може вважатися тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто, при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

У рішеннях «Білуга проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» ЄСПЛ наголосив на тому, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення. Отже, обставини, які б свідчили про наявність вказаних у клопотанні захисника Александрова Д.О. підстав для самовідводу судді Левченка В.В., на думку суду, відсутні та не підтверджують упередженість та не об`єктивність судді Левченка В.В. при розгляді даної справи.

Разом з тим, при розгляді заяви суд виходить з суб`єктивної оцінки стороною у справі щодо дій судді. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини заява про відвід судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Ураховуючи викладене та з метою гарантування об`єктивності правосуддя, підвищення рівня довіри до суду, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про самовідвід та передати матеріали справи для повторного автоматизованого розподілу.

З урахуванням офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, наданого у рішенні Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015, дана постанова оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, ст. 283 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області Левченка Василя Васильовича про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Чорнобаївського районного суду Черкаської області Левченка Василя Васильовича від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 709/1643/24 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Справу про адміністративне правопорушення № 709/1643/24 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 передати до канцелярії Чорнобаївського районного суду Черкаської області для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Шарая