ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/586/24
провадження № 3/691/383/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Савенко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області м.Корсунь-Шевченківський вул.Ярослава Мудрого, №36 Черкаської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, місце проживання АДРЕСА_1 , пенсіонер, -

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,-

встановив :

ОСОБА_1 23 травня 2024 року близько 22 години 00 хвилин, за місцем проживання в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно свого сина ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого, будучи 28 листопада 2023 року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1ст.173-2 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення.

ОСОБА_1 взяв участь в судовому засіданні, подав письмову заяву про не визнання своєї вини, остільки протиправних дій стосовно сина ОСОБА_2 23 травня 2024 року не вчиняв, а навпаки як батько, реагував на його поведінку про відсутність намірів створити сім`ю, допомагати батькам, і самостійно викликав поліцію щоб припинити образи від сина в його сторону.

Представник Відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області, будучи повідомлений вчасно та належним чином про судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення, до суду не прибув, що не перешкоджає судовому розгляду справи про адміністративне правопорушення у його відсутності.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі Закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, ст.9 КУпАП. Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно ч.2 ст.7 та ст.245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. У відповідності до ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

На підставі ст. 280 КУпАП, судом було встановлено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення та не винність особи у його вчиненні.

Відповідно до ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за повторне вчинення протягом року домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У судовому засіданні встановлено, що згідно матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД №298821 від 23 травня 2024 року ОСОБА_1 23 травня 2024 року близько 22 години 00 хвилин, за місцем проживання в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно свого сина ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого, будучи 28 листопада 2023 року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1ст.173-2 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення (а.с.1).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за частиною 2 статті 173-2 КУпАП, як домашнє насильство психологічного характеру, проте не конкретизовано в чому саме таке насильство полягало і яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна, її ознаки, в якій формі такі дії мали місце, хоча це прямо випливає з диспозиції статті 173-2 КУпАП.

Наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді можливого спричинення шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , хоча і відображена у протоколі про адміністративне правопорушення, і зокрема, у матеріалах даної справи, а саме в поясненнях потерпілого, але її зміст не розкрито та не доведено за стандартом поза розумним сумнівом (а.с.3).

Фактично об`єктивна сторона правопорушення в протоколі не розкрита, як і не підтверджена зібраними доказами.

Суд звертає увагу, що доказуванню підлягає реальність сприйняття відповідних дій кривдника постраждалою особою як таких, що посягають на їх безпеку чи безпеку третіх осіб, створюють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. Ці дані можливо встановити і на підставі пояснень постраждалої особи та кривдника, але вони обов`язково мають бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (які саме дії, бездіяльність, висловлювання кривдника призвели до наслідків для постраждалої особи).

Згідно до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства Внутрішніх Справ України від 13 березня 2019 року №369/180, оцінку ризиків за фактом вчинення домашнього насильства проводить поліцейський уповноваженого підрозділу органу Національної поліції України. Результати оцінки ризиків враховує поліцейський під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення №691/586/24 провадження №3/691/383/24 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2ст.173-2 КУпАП, поліцейським, який складав протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД №298821 форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства не була проведена, як і не було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, як спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України, як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я.

Із вивчених і досліджених судом доказів у справі про адміністративне правопорушення №691/600/24 стосовно ОСОБА_1 та його пояснень у матеріалах справи встановлено, що поліцейським при складанні протоколу не було вжито заходи для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, яка була надана допомога потерпілому, як постраждалій особі у порядку, визначеному законодавством. В матеріалах справи відсутня інформація про проведення поліцейським спілкування або бесіди з потерпілим від такого насильства, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створили або могли створити небезпеку для нього. Також, така інформація не зазначена у письмовому поясненні потерпілого ОСОБА_2 від 23 травня 2024 року (а.с.4).

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Кодексом України про Адміністративні Правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним доказом у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення. Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Наскільки змістовно і вмотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті та обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Насильство в сім`ї, у розумінні статті 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В ході судового розгляду факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення, через не належне підтвердження письмовими доказами та не відповідність дій, особи яка складала протокол про адміністративне правопорушення згідно до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства Внутрішніх Справ України від 13 березня 2019 року №369/180.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, доказів, що підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП не було встановлено, суд дійшов висновку, що провадження по справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях 23 травня 2024 року.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм статей 284 та 247 КУпАП, не вбачається підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 ..

Керуючись, ч.2 ст.173-2, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 368, 283, 284, 285, 294 КУпАП,-

постановив:

Провадження №3/691/383/24 в справі про адміністративне правопорушення №691/586/24 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.173-2 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови надіслати для відому до Відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області.

Апеляційну скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Черкаського апеляційного суду.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. М. Савенко