Справа № 439/390/24 Головуючий у 1 інстанції: Марків Т.А.
Провадження № 33/811/1571/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Онищука Тараса Назаровича на постанову Бродівського районного суду Львівської області від 1 жовтня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 18 лютого 2024 року приблизно о 22.07 год. у м. Броди, Золочівського району, на вул. Конюшківській біля будинку № 4 в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, керував автомобілем марки «VOLVO S60» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) в стані алкогольного сп`яніння.

Указаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Онищук Т.Н., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бродівського районного суду Львівської області від 1 жовтня 2024 року, оскільки під час оголошення постанови вони не були присутні, копію постанови не отримали у встановленому законом порядку.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що з висновком суду першої інстанції не відповідає обставинам справ, а постанова суду є незаконною.

Звертає увагу, що водій після проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» заперечував, що перебуває в стані сп`яніння. Працівниками поліції не роз`яснено водію, що він може пройти огляд в медичному закладі, не роз`яснив, що огляд на стан сп`яніння в медичному закладі проводиться лікарем, а не працівником поліції, не ознайомили водія з правовими наслідків для нього позитивного показника газоаналізатора, не роз`яснено його права та обов`язки.

Наголошує, що працівниками поліції порушено порядок проходження огляду на стан сп`яніння, окрім того у водія не було ознак сп`яніння.

8 листопада 2024 року на адресу Львівського апеляційного суду від адвоката Онищука Т.Н. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, думки ОСОБА_1 , який просив проводити розгляд справи у відсутності адвоката та заяви адвоката Онищука Т.Н., апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності адвоката.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 не отримав копію повного тексту постанови місцевого суду, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №666741 від 18 лютого 2024 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volvo S60» н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» результат 0,32 проміле;

- результатом приладу «Драгер 6810» (а.с. 5) з якого вбачається, що огляд було проведено о 22 год. 16 хв., 18 лютого 2024 року, результат 0,32 проміле, з результатом водій ознайомлений;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 18 лютого 2024 року (а.с. 4), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова), результат огляду 0, 32 проміле, з результатом він погодився;

- зобов`язанням ОСОБА_1 (а.с. 6), з якого встановлено, що водія ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом;

- направлення на огляд водія транспортного з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 7), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, нечітка мова), у зв`язку із чим запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі «Бродівська КНП

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕНА №1471022 від 18 лютого 2024 року (а.с. 7) з якої встановлено, що ОСОБА_1 порушив п. 31.4.3 В ПДР України;

- рапортом сержанта поліції ОСОБА_2 (а.с. 8 ), з якого вбачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль «Volvo S60» н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , під час опитування працівниками поліції у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (результат 0,32 проміле), після чого водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі від якого він відмовився;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом в судовому засіданні, на якому зафіксовано опитування водія автомобіля «Volvo S60» н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , під час якого патрульними повідомлено водію причину зупинки транспортного засобу, виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, після чого водій повідомив патрульним, що вживав пиво. Працівники поліції роз`яснено йому права та обов`язки, ОСОБА_1 просив не проводити огляд на стан сп`яніння, після чого працівниками поліції надано йому герметично запаковану трубочку, роз`яснено наслідки відмови від проведення огляду та надав прилад «Драгер», результат огляду 0,32 проміле, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі від якого особа, яка притягується до адміністративної відповідальності відмовився. Поліцейські повідомили водію, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, ознайомили його з постановою, відсторонили ОСОБА_1 , від керування транспортним засобом.

Твердження апелянта, що водій після проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» заперечував, що перебуває в стані сп`яніння, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів судової справи, який описано вище за текстом.

Доводи апелянта, що працівниками поліції не роз`яснено водію, що він може пройти огляд в медичному закладі, не роз`яснив, що огляд на стан сп`яніння в медичному закладі проводиться лікарем, апеляційний суд розцінює критично, оскільки працівники поліції пропонували водій пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та роз`яснив порядок проходження такого огляду.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення в працівників поліції до ОСОБА_1 не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що дії працівників поліції відповідно до вимог ст. 267 КУпАП не оскаржені водієм у вищестоящий орган.

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права та обов`язки, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №666741 від 18 лютого 2024 року (а.с. 3), в якому зроблена відповідна відмітка та відеозаписом, долученим до матеріалів судової справи.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Онищука Т.Н. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Онищуку Тарасу Назаровичу строк на апеляційне оскарження постанови Бродівського районного суду Львівської області від 1 жовтня 2024 року.

Постанову Бродівського районного суду Львівської області від 1 жовтня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Онищука Тараса Назаровича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.