Справа № 570/2523/24
Номер провадження 3/570/1423/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року м. Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Таргоній М.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №1 (м. Рівне) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож. АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, інваліда ІІ групи, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, п/в ВКВ №006744 від 06.06.2007 року,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

17 травня 2024 року о 20 год. 00 хв. на вул. Лісовій в с. Нова Любомирка Рівненського району Рівненської області водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп`яніння. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , якому роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, заперечив свою вину у вчиненні вказаного правопорушення. Зазначив, що в день події він працював на дачі, їздив в магазин за ліками, але купив пляшку вина. Вдома випив кружку вина, щоб стабілізувати тиск, та через деякий час поїхав тим же автомобілем на автобусну зупинку, щоб туди завезти свою тещу та сина, оскільки самостійно туди воне не мали змоги добратися. Працівники поліції під`їхали на вказане місце, та спочатку перевіряли реєстраційні документи на ТЗ, з`ясовувати про обставини керування ним транспортним засобом та в подальшому вказали про необхідність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На дану вимогу працівників поліції він (ОСОБА_1 ) відмовися проходити такий огляд на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, оскільки сумнівався щодо результату огляду. При цьому, зазначив, що матеріали відеозапису, долучені до матеріалів справи, не висвітлюють всіх обставин справи та є не повними. Також вказав, що місце події, вказане поліцейськими у протоколі, не відповідає дійсності, оскільки фактично він керував автомобілем та зупинив його на певній відстані від місця вказаного у протколі. Загалом вважає дії поліцейських протиправними, а себе - невинуватим у вчиненні вказаного правопорушення.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 вважає дії працівників поліції при оформленні події такими, що не відповідають вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Згідно ст. 253 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши доводи захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно положень пункту 1.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення вказано у протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 850196 від 17.05.2024 р. та підтверджуються відомостями із матеріалів справи. В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та в направленні на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я КП "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" (а.с. 3) вказано про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейськими та в закладі охорони (відповідно).

Відповідно до положень частини 2 статті 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

На виконання вказаних вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП поліцейський застосував технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису долучено до протоколу про адміністративне правопорушення(додаток до протоколу). Зокрема, у відеофайлі "..._0005А" на доданому диску містить відомості про спілкування поліцейских із ОСОБА_1 , як водієм вищевказаного ТЗ, під час якого останній пред`являє відповідні документи на вимогу поліцейського, після чого йому повідомляється про виявлення в нього ознак алкогольного сп`яніння та пред`явлення ОСОБА_1 вимоги пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події, або в закладі, охорони здоров`я, на що зафіксовано відмову ОСОБА_1 . Разом з тим, під час розмови з поліцейськими ОСОБА_1 підтврдив факт вживання алкогольних напоїв напередодні події та подальше керування вищевказаним автомобілем (час на відео 20:04:13-20:04:45).

Фактично поведінка та дії ОСОБА_1 , у даному випадку, не вказують про наявність у нього дійсного наміру проходити огляд та виконати вимогу п. 2.5 ПДР, а були спрямовані на штучне створення умов, за яких огляд унеможливлюється, та щоб результат огляду не був зафіксований. Про будь-які об`єктивні обставини та/або причини, що перешкоджали би особі виконати вказану процедуру згідно з Інструкцією, не повідомлено суду, відповідно такі обставини з матеріалів справи не встановлено.

Доводи представника ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції, а вони під`їхали, коли тз не рухався, відповідно вимога працівників поліції про проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння є неправомірною, суд вважає такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, встановленим із вказаних доказів. Пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні та зафіксовані на відеозаписі, під час спілкування з працівниками поліції, підтверджують факт керування останнім вищевказаним ТЗ за вказаних обставин. Вказані інші аргументи захисника про невинуватість особи суд вважає непідтвердженими, необґрунтованими, помилковими. Суд розцінює їх як спосіб захисту, з огляду на обрану позицію, та спрямовані на уникнення особи відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно, вказані відомості, встановлені з матеріалів справи та інших доказів, досліджених судом, підтверджують те, що ОСОБА_1 керував зазначеним транспортним засобом. Поліцейські, які виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, визначені відповідною Інструкцією та у відповідності до неї повідомили водія про необхідність проведення відповідного огляду. Водій ОСОБА_1 відмовивсяпроходити такий огляд в порядку визначеному законом. Застосування поліцейськими до водія ОСОБА_1 під час оформлення правопорушення незаконних чи недозволених дій не встановлено. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановленно невідповідність дій поліцейських вимогам КУпАП та Інструкції.

Міркування особи та доводи його представника про те, що водій повинен виконувати вимоги п. 2.5 ПДР лише після безпосереднього зупинення його ТЗ поліцейським на службовому автомобілі із увікненими проблисковими маячками синього і червоного кольору зі звуковим сигналом (сиреною) є помилковими. У даному випадку, зупинення водієм транспорного засобу та вимкнення двигуна не вказує на те, що особа за вказаних обставин взагалі не керувала транспортним засобом та не повинна виконувати вказаний пункт 2.5 ПДР. Тому, клопотання захисника про закриття провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - не підлягає до задоволення.

Встановлені обставини спростовують пояснення ОСОБА_1 про його невинуватість. Щодо змісту протоколу та інших документів: наявність формальних неточностей у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для встановлення відсутності в діях особи складу адміністративного правопушення. У даному випадку вказаний сумнів щодо місця у якому ОСОБА_1 керувававтомобілем та зупинив його, що за версією ОСОБА_1 є не точним у протоколі, - не спростовують події вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та винуватості особи у його вчиненні. Вказані недоліки протоколу є суто формальними, та не впливають на його правомірність (див. пост. Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 826/10888/18).

Сама незгода водія із притягненням його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР під час керування автомобілем не є підставою для закриття провадження по справі, оскільки крім реалізації прав особою, вбачається намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Суд не є засобом для сторін та не толерує зловживанням правами (див. також спр. ЄСПЛ "Пономарьов проти України від 03.04.2008 р., заява № 3236/03).

У даному випадку суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Від керування ОСОБА_1 був відсторонений (а.с. 4). Протягом року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався, отримував посвідчення водія (а.с. 6). Посвідчення водія в ОСОБА_1 було тимчасово вилучено працівниками поліції в порядку, передбаченому статтею 265-1 КУпАП (а.с. 1).

Враховуючи положення ст.ст. 33, 34 КУпАП, беручи до уваги відомості про особу правопорушника, враховуючи обставини справи, суд вважає, що слід обрати адміністративне стягнення, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, згідно санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначення такого стягнення є необхідним для забезпечення вимог ст. 23 КУпАП.

Суд враховує також висновки із рішення по справі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, в якомуЄвропейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд вирішує питання про стягнення судового збору згідно ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік обраховується з дня набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права, згідно ст. 317-1 КУпАП.

Реквізити для сплати адміністративного штрафу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху: Отримувач коштів: ГУК у Рівн.обл/ Рiвнен.обл. /21081300, Код отримувача(код за ЄДРПОУ): 38012494, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.) Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UA0017001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Реквізити для сплати судового збору: (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДПРОУ) 37993783. Банк отримувача Казначейство України (ЕАП). Номер рахунку(IBAN) UA0026001. Найменування коду класифікації доходів бюджету - Судовий збір (код класифікації доходів бюджету 22030106).

Роз`яснити, що вдіповідно до вимог ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення, в порядку ст. 294 КУпАП.

Суддя Таргоній М.В.