ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/5008/24

провадження № 3/0285/3200/24

10 жовтня 2024 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов

від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

за ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає в АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ухилився від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СКУ, щодо виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 14.09.2024 близько 14 год, перебуваючи в громадському місці поблизу громадського пляжу (на дамбі) по вул. Довженка в с Пилиповичі Звягельського району розпивала алкогольний напій Garage (вміст алкоголю 4,6%), чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.178 КупАП, однак на момент вчинення не досягла шістнадцятирічного віку.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений в порядку, визначеному ст.277-2 КУпАП, причини неявки не повідомив. Окрім того, відомості про місце і час розгляду справи знаходяться на офіційному веб-порталі Судової влади України.

До суду не надходили від ОСОБА_1 заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу. Інформація про час та місце проведення судового засідання була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним.

ОСОБА_3 належної зацікавленості у розгляді справи не виявив, будь-яких доказів на спростування своєї вини у інкримінованому йому правопорушенні не надав, що є його свідомим волевиявленням та дає суду право розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів (п.1 ст.247 КУпАП України).

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, ст.51 Конституції України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати її до повноліття.

Невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей за диспозицією ч.3 ст.184 КУпАП трактується як: вчинення неповнолітнім віком від 14 до 16 років правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дітей закріплені в Конституції України, Сімейному кодексі України, Законах України «Про охорону дитинства», «Про освіту». Аналіз приписів останніх дає змогу дійти висновку, що під невиконанням обов`язків щодо виховання та навчання дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про них. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №110689 від 24.09.2024;

поясненнями неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , в яких вони підтвердили факт розпивання алкогольних напоїв поблизу дамби;

довідкою КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня», згідно якої за результатами освідування (алкотест) ОСОБА_2 №1591 вміст алкоголю становить 1,12%.

Згідно свідоцтва про народження неповнолітньої ОСОБА_5 її батьком є ОСОБА_1 .

Батьки зобов`язані не тільки забезпечувати дитину умовами для проживання, навчання, побуту, дозвілля, а й турбуватися про її фізичне, психологічне і соціальне благополуччя, оскільки найважливішою задачею батьків є здоровий розвиток дитини, який включає добре фізичне самопочуття, енергію, бадьорість; здатність витримувати фізичні навантаження, аналізувати проблеми та приймати зважені рішення, розуміти почуття свої та інших людей; уміння долати невдачі, керувати стресами, вчитися й отримувати задоволення від навчання; усвідомлення свого призначення і сенсу життя; сприйняття загальнолюдських цінностей; задоволення соціальним статусом і якістю стосунків із оточенням; ефективне спілкування та взаємодія з людьми тощо. Основною умовою розвитку дитини є здатність гармонійно жити у змінних умовах навколишнього середовища.

За розпивання спиртних напоїв у громадських місцях передбачена відповідальність, встановлена ст.178 КУпАП.

Оцінюючи надані докази, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинив діяння, що підпадають під ознаки невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей та його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.184 КУпАП. За таких обставин, його слід визнати винним у вчиненні вищезазначеного правопорушення. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги: характер вчиненого правопорушення; всі обставини справи в їх сукупності; особу ОСОБА_1 , який безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків відносно своєї дитини, що негативно впливає на розвиток її особистості та шкодить її інтересам.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а тому приходжу до переконання, що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення нових правопорушень може бути досягнуто при призначенні покарання у виді штрафу, розмір якого визначено в межах санкції статті, яка інкримінується. Саме таке покарання є необхідним і достатнім, сприятиме можливій зміні поведінки винної особи, формування в неї відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

З винної особи також належить стягнути судовий збір відповідно до ст.401 КУпАП.

Керуючись статтями 33-35, 38, 40-1, 184, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП,

та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.? ?

Суддя О. О. Літвин