Провадження № 3/344/6156/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Тринчук В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 за ч.1 ст.184 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 206490 від 15.08.2024 року ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: 15 серпня 2024 року по АДРЕСА_1 , у квартирі №59 антисанітарні умови, безлад, малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у неохайному стані та з ознаками захворювання, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи неодноразово повідомленою у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду не подала.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_1 знала про те, що на розгляді в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області перебуває справа про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що свідчить відповідний запис із наявним підписом ОСОБА_1 у графі протоколу серії ВАД № 206490 від 15.08.2024 року про ознайомлення з місцем розгляду справи, повідомлення шляхом направлення судових повісток на адресу, яка зазначена у матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 184 КУпАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На суд покладено обов`язок повідомити таку особу про час та місце судового розгляду, що судом неодноразово і було зроблено.

За вказаних обставин, суд враховуючи принцип передбачений ст. 28 КПК України, щодо розумності строків та відповідно до ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі матеріалах.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, згідно диспозиції ч.1 статті 184 КУпАП адміністративним правопорушенням є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до санкції ч.1 ст.184 КпАП України, за зазначене правопорушення на особу накладається стягнення у формі попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, включає: об`єкт, яким є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини; суб`єкт, яким є фізичні особи батьки, або особи, що їх замінюють; об`єктивну сторону, що виражається в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (формальний склад); суб`єктивну сторону, що виражається у ставленні до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Із аналізу змісту ст. 150 Сімейного Кодексу України встановлено, що обов`язок щодо виховання дитини в першу чергу покладається на її батьків та передача дитини на виховання іншим особам, у даному випадку бабусі, не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування, тощо.

Сімейний Кодекс України передбачає перелік осіб, що мають обов`язки щодо виховання та піклування дітей. До осіб, що замінюють батьків та мають обов`язки щодо дитини, відповідно до положень СК України належать: 1) опікун (ч. 4 ст. 249 СК); 2) піклувальник (ч. 4 ст. 249 СК); 3) особа, що усиновила чи удочерила (ч. 4 с. 232 СК); 4) патронатний вихователь (ст. 255 СК); 5) прийомні батьки (ч.2 ст. 256-2 СК). 6) батьки-вихователі дитячого будинку (ч.2 ст. 256-6 СК); 7) фактичний вихователь, особа, яка взяла у свою сім`ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування (ст. 261 СК).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 206490 від 15.08.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: 15 серпня 2024 року по АДРЕСА_1 , у квартирі №59 антисанітарні умови, безлад, малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у неохайному стані та з ознаками захворювання та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

До протоколу на підтвердження викладених у ньому обставин правопорушення долучено повідомлення директора Івано-Франківсього міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 05.08.2024 року, фотознімки помешкання, малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 а також рапорт інспектора СЮП ВП Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області. Будь-яких інших доказів у розпорядження суду не надано.

Відповідно до наявного у матеріалах справи повідомлення директора Івано-Франківсього міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 05.08.2024 року бабуся ОСОБА_1 проживає з двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Батьки дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають окремо за адресою: АДРЕСА_2 та не забезпечують базових потреб дітей. Фахівець із соціальної роботи телефонувала матері дітей ОСОБА_5 , однак остання на контакт не іде.

При цьому доказів позбавлення батьківських прав (смерті, перебування під слідством, перебуванням за кордоном понад півроку, визнання обмежено дієздатними чи недієздатними, тощо) батька та матері неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також призначення опікуном чи піклувальником вказаних дітей ОСОБА_1 або про неможливість притягнення до адміністративної відповідальності у першу чергу батьків неповнолітніх дітей, матеріали справи не містять.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, у тому числі, підтвердження того, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом вчинення даного правопорушення.

Таким чином, вважаю, що у даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом неналежного виконання батьківськіх обов`язків ОСОБА_1 по відношенню до неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому доходжу висновку про відсутність у діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП - не стягується.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ч. .1 ст. 184 , ст.ст. 283,284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.184 КУпАП- закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В.Тринчук