Справа№672/788/24
Провадження №3/672/315/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Городок

Суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Пономаренко Л.Е., з участю секретаря судового засідання Шкробот К.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Столяра М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліцейської діяльності №1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП у Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого трактористом ТОВ «Мрія сервіс»,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2024 о 23 год. 04 хв., на А/д Р-50 5 км Сатанів-Городок, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Тест на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки водія, за його згоди, за допомогою приладу газоаналізатора «Drager Alсotest 6820», результат тесту 0,46%.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 05.07.2024 в вечірній час повернувся з роботи, повечеряв та випив пиво. В будинку знаходилась дружина та їх донька трирічного віку. Біля 22 год. стан здоров`я дитини різко погіршився, у неї почалась сильна блювота, вона почала втрачати свідомість. Спроби викликати швидку були безрезультатними, був відсутній зв`язок через відсутність світла. Сильно злякавшись за здоров`я дитини, він сів за кермо та повіз дружину з дитиною до лікарні. Був зупинений працівниками поліції, яким повідомив, що випив пляшку пива, однак різко дитині стало погано і він сів за кермо, щоб відвезти її в лікарню. Інший патруль відвіз дружину з дитиною в лікарню, а відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення. Зазначив, що усвідомлює протиправність свого діяння, але в той момент життя та здоров`я доньки для нього були в пріоритеті.

Захисник ОСОБА_2 - адвокат Столяр М.В. зазначив, що правопорушення вчинене в умовах крайньої необхідності, пов`язаної з рятуванням життя малолітньої доньки ОСОБА_2 ..На підтвердження зазначених обставин надав суду копію первинного огляду чергового лікаря малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свідок ОСОБА_1 суду пояснила, що являється дружиною ОСОБА_1 та матір`ю малолітньої ОСОБА_3 . 05.07.2024 її чоловік повернувся з роботи в вечірній час, повечеряв, випив пиво та відпочивав. Їх трирічна донька Єва гралася, бігала по кімнаті. Близько 22 год. донці раптово стало погано, почалась сильна блювота. Вони намагались викликати швидку, однак через відсутність електроенергії, зв`язок був відсутній, а тому вона змусила чоловіка сісти самому за кермо і відвести дитину в лікарню. По дорозі їх спинили працівники поліції, в подальшому її з донькою пересадили в службовий автомобіль та працівник поліції їх доставив в лікарню, а чоловік залишився на місці зупинки для проходження огляду та з`ясування всіх обставин. Їх з дитиною спочатку відвезли до с.Сатанів, однак в лікарні їм відмовили в наданні медичної допомоги через відсутність лікаря-педіатра, потім відвезли до Городоцької міської лікарні, де дитині надали первинну допомогу. На момент надання допомоги підозрювали у дитини отруєння, через декілька днів діагностували гострий лямбліоз.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до п.2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України полягає, зокрема, у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, а саме рятував життя своєї малолітньої доньки. Заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Факт того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, повністю доведений дослідженими в суді доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо, а саме: письмовими доказами, показаннями самого ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_1 , які не суперечать один одному, доповнюють один одного, відеозаписом.

Відповідно до ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

При цьому, суд враховує положення ст.3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю.

Такі ж положення закріплені у Конвенції ООН Про права дитини (1989 р.), Всесвітній декларації про забезпечення виживання, захисту і розвитку дітей(1990 р),згідно яких життя дитини є найвищою цінністю.

Відповідно до положень ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно з приписами ч. 1 п. 4 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Отже, враховуючи встановлення факту того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, суддя приходить до висновку про те, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст.247 КУпАП за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.247,284,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 4 ч.1 ст.247 КУпАП, за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена у десятиденний строк з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя Л.Е.Пономаренко