№479/1280/24
№3/479/668/24
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
11 листопад 2024 року смт.Криве Озеро
Суддя Кривоозерського районного суду Миколаївської області Репушевська О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділення поліції №3 Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
- за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и л а :
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки не повідомив, належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, встановивши обставини, передбачені положеннями ст.280 КУпАП, суддя приходить до наступного.
Положеннями ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Згідно положень ст.245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.ч.1,2 ст.251 КУпАП).
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння є адміністративним правопорушенням та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст.266 КУпАП та Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за №29 від 13 вересня 2024 року, складеного о 12.30 год. вбачається, що ОСОБА_1 оглянутий лікарем-наркологом ОСОБА_2 в Кривоозерській БЛ, висновок: перебуває у стані алкогольного сп`яніння 0,21 %о. Однак, у вказаному висновку відсутня печать органу.
Відповідно до технічних характеристик приладу Drager Alcotest 6810, які наявні в загальному інформаційному просторі, границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка +/- 0.02 ‰ - у діапазоні від 0 до 0.2 ‰, відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0.2 ‰; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка: +/- 0.04 ‰ - у діапазоні від 0 до 0.4 ‰; відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0.4 ‰.
Виходячи з наведеного, в організмі ОСОБА_1 за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 було виявлено алкоголь на рівні технічної похибки, яка є допустимою під час застосування зазначеного технічного засобу.
З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 працівник поліції запропоновував пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер на місці, той погодився. Через деякий час працівник поліції запитав чи не проти він пройти огляд в лікарні, ОСОБА_1 погодився. В подальшому відео ведеться із кабінету лікарні, де ОСОБА_1 проходить тест, результат приладу на відео склав 0,21 %о.. Будь-якої іншої інформації відеозапис не містить.
Враховуючи зазначене, зафіксований у висновку результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 0,21‰, з урахуванням зазначеної вище точності вимірювального приладу, не може в достатній мірі свідчити про перевищення допустимої норми, зазначеної в Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, - 0,2 проміле, оскільки при врахуванні значення допустимої похибки у вимірюваннях допустима норма не перевищена.
Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, які саме ознаки стану алкогольного сп`яніння мав ОСОБА_1 .. Не вбачається таких ознак і з додатного до протоколу відеозапису.
У зв`язку з тим, що долучений до протоколу відеозапис є обмеженим та малоінформативним, суд позбавлений можливості встановити будь-які інші обставини, які б вказували на факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, зокрема, визнання чи спростування ним факту перебування в стані алкогольного сп`яніння.
Отже, констатація в протоколі факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є лише припущенням, яке на доказах не ґрунтується.
Крім того, з матеріалів справи, неможливо встановити факт керування ОСОБА_1 13 вересня 2024 року транспортним засобом, у зв`язку з чим, він не є суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Положеннями ст.62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Суд, звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист, і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в статті 62 Конституції України.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
З огляду на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження, поза розумним сумнівом, факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, всі сумніви щодо доведеності його вини тлумачаться на його користь.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.247, 283, 284, 285, ч.1 ст.130 КУпАП, суддя, -
п о с т а н о в и в :
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя :