Провадження №3/367/3497/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2024 року Суддя Ірпінського міського суду Київської області Чернова О.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає адресою: АДРЕСА_1

за ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №241476 від 26.09.2024 року, 21.09.2024 року близько 14:00 год. ОСОБА_1 ухилялась від виконання покладених на неї батьківських обов`язків щодо належного виховання свого онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в смт.Гостомель на озері вживав алкогольні напої, після чого йому стало зле, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 своєї провини не визнала. Пояснила, що її онук ОСОБА_2 , опікуном якого вона є, спиртних напоїв не вживає. Того дня, він був на дні народженні у знайомого та випадково випив алкоголь, після чого йому раптово стало зле та йому знадобилась медична допомога. Додала, що нею проведено профілактичну бесіду зі своїм онуком.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілу, дослідивши зібрані докази, суд зазначає наступне.

Так, статтею 184 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей.

Частиною 3 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини. Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в ухиленні батьків, осіб, що їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Суб`єктом є фізичні осудні особи - батьки або особи, що їх замінюють. Суб`єктивна сторона виражається у ставленні до наслідків і характеризується наявністю умислу або необережності.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За положенням ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

За положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За результатами розгляду справи суд виносить постанову, зміст якої має містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи (частина друга статті 283 КУпАП).

Протокол про адміністративне правопорушення є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності доведеною повністю і беззаперечно, за умови визнання таких доказів належними і допустимими.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складено щодо ОСОБА_1 за невиконання нею обов`язків щодо виховання дитини, а саме за вчинення її неповнолітнім онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП.

Натомість, до адміністративних матеріалів не долучено доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 будь якого правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу, та, відповідно вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в диспозиції ч.3 ст.184 КУпАП.

Отже, при дослідженні матеріалів справи з`ясовано, що докази ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, що полягає у вчиненні неповнолітнім адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ВАВ №541479 від 26.09.2024 року, рапорти працівників поліції, письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та інші матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 , за ч.3 ст.184 КУпАП, підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Згідно положень ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суд же не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

За положенням ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7, ч.3 184, 245, ч.1 п.1 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.184 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги через Ірпінський міський суд Київської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням -http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: О.В. Чернова