Справа № 703/2545/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 18 травня 2024 року близько 10 години 50 хвилин в с. Сунки, керував автомобілем «ВАЗ 21213», номерний знак НОМЕР_2 та, в порушення вимог п.2.3 «б», 16.11 ПДР України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «BMW» номерний знак НОМЕР_3 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно 18 травня 2024 року він рухався в с. Сунки по вул. Назарова та наближався до перехрестя з вулицею Центральна. На вказаному перехресті відсутні знаки пріоритету, оглядовість обмежена. Для того, щоб мати змогу стежити за дорогою з правої сторони, потрібно виїхати на вул. Центральна. Зазначив, що коли він здійснив поворот праворуч, транспортного засобу зліва не було. Також вказав, що автомобіль «БМВ» рухався не у своїй смузі руху, а по зустрічній, явних перешкод на його смузі руху не було. Відтак, якби водій транспортного засобу «БМВ» рухався у своїй смузі руху дорожньо-транспортної пригоди не відбулося б.

Потерпілий в судовому засіданні зазначив, що він рухався по центру вулиці Центральна, оскільки оминав пошкодження на дорожньому полотні. Зліва виїхав автомобіль «ВАЗ 21213» та відбулося зіткнення. Зазначив, що він рухався по головній дорозі, а водій автомобіля «ВАЗ» по другорядній, оскільки вона грунтова.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілого, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.2.3 «б», 16.11 ПДР України, як зазначено в протоколі. Тому розглядаючи дану справу, суд вирішує питання щодо винуватості ОСОБА_1 у межах порушення зазначених вимог ПДР України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №493518 від 18 травня 2024 року, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3 «б», 16.11 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до вимог ст.124 КУпАП.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8.1. ПДР України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Підпунктом б пункту 2.3 ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

У Розділі 16 Правил дорожнього руху чітко встановлені правила проїзду перехрестя рівнозначних та нерівнозначних доріг.

Перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території (п. 1.10).

Перехрестя можуть бути регульованими і нерегульованими.

Перед проїздом перехрестя водій повинен визначити: має він перевагу руху чи повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехрещуваній дорозі. В залежності від того, чи є перехрестя рівнозначним чи нерівнозначним, регульованим чи нерегульованим буде залежати порядок його проїзду транспортними засобами.

Згідно п.16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Пунктом 16.15. ПДР України передбачено, що якщо неможливо визначити наявність покриття на дорозі (темна пора доби, грязь, сніг тощо), а знаки пріоритету відсутні, водій повинен вважати, що перебуває на другорядній дорозі.

Відповідно до даних схеми місця ДТП від 18 травня 2024 року установлено, що в місці виїзду транспортного засобу «ВАЗ 21213» номерний знак НОМЕР_2 , відсутні світлофори, знаки пріоритету та дорожні розмітки, правильність складання якої не заперечували обидва учасники пригоди.

За таких обставин, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ВАЗ 21213», номерний знак НОМЕР_2 , під час виїзду з другорядної дороги на головну дорогу повинен був дати дорогу автомобілю «BMW» номерний знак НОМЕР_3 , який їхав по головній дорозі, однак безпідставно цього не зробив, в результаті чого спричинив ДТП.

Водночас слід зазначити, що суд вирішує питання щодо наявності або відсутності події і складу адміністративного правопорушення лише у межах протоколу, складеного щодо конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1 , та відповідно не розглядає питання щодо винуватості інших учасників ДТП у її вчиненні, які не притягуються до адміністративної відповідальності в межах цього провадження.

Із врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язок між діями водія ОСОБА_1 , які виразилися у порушенні вимог п.2.3 б та 16.11 ПДР України, та наслідками у виді дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди, в зв`язку з чим в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме «Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів».

Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ураховуючи обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та особу порушника, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та вважає, що таке стягнення є доцільним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст.40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доказів, які звільняють ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять та останнім не надані.

Керуючись ст.23, 124, 283 285 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. (отримувач коштів: ГУК у Черк. обл. 21081300, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача:UA0023001 код класифікації: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 605,60 грн. судового збору (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Повний текст постанови виготовлений 11 червня 2024 року.

Суддя І.Я. Биченко