"07" жовтня 2024 р. Справа № 363/2132/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю ОСОБА_2 .

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 277879 від 29.04.2024 року вбачається, що 29.04.2024 року о 00 год. 41 хв. у с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області на вул. Європейська, 3-а, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання від 08.07.2024 року ОСОБА_1 з`явився, висловив заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 надав пояснення наступного змісту.

28.04.2024 року близько о 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 , яка перебувала на пасажирському сидінні, приїхали до будинку кума ОСОБА_4 , який проживає у с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області по вул. Європейська, 3-а. ОСОБА_1 припаркував автомобіль ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , біля будунку Олександра. Спочатку в автомобілі разом з ними перебував і ОСОБА_5 , однак на момент прибуття працівників поліції, ОСОБА_5 вже пішов додому. Вони всі разом, на вулиці біля транспортного засобу, почали вживати алкогольні напої. У подальшому ОСОБА_1 разом з дружиною продовжив вживати алкогольні напої вже всередині автомобіля ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У подальшому, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , його кум пішов до себе додому, а ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною залишилися всередині транспортного засобу. Близько о 00 год. 41 хв. 29.04.2024 року, тобто після початку комендантської години, до них під`їхали працівники поліції на службовому транспортному засобі. Після перевірки документів, з`ясування причин порушення режиму комендантської години працівники поліції повідомили, що в ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, як підтвердив у судовому засіданні ОСОБА_1 , працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. Однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі ОСОБА_1 дійсно відмовився, оскільки не здійснював керування транспортним засобом.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно вживав алкогольні напої, перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак вживати алкоголь почав вже після того як припаркував автомобіль, а не перед тим, як здійснювати керування ним. ОСОБА_1 здійснювати керування автомобілем після початку вживання алкогольних напоїв не збирався.

У подальшому, як зазначив ОСОБА_1 , працівниками поліції було складено відносно нього матеріали справи про адміністративне правопорушення, запропоновано ознайомитися з ними, отримати копії та поставити свій підпис. ОСОБА_1 спочатку дійсно відмовився від підписання будь-яких документів, але у подальшому підписав протокол про адміністративне правопорушення. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 дійсно вручали для ознайомлення та підпису, однак він відмовився його підписувати. Після ознайомлення з матеріалами справи ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортними засобами шляхом поміщення автомобіля на спеціальний майданчик.

Таким чином, ОСОБА_1 , не заперечуючи факту вживання алкогольних напоїв, факту перебування у стані алкогольного сп`яніння та факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, заперечив факт керування транспортним засобом. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просив провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП закрити відносно нього за відсутністю в його діях ознак складу правопорушення.

У подальші судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце їх проведення, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав. У зв`язку з цим відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП розгляд справи проводився за відсутності ОСОБА_1 та у присутності його захисника ОСОБА_6 .

У свою чергу, захисник Савенко Є.В. у доповнення до пояснень ОСОБА_1 зазначив, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортними засобами, що свідчить про порушення вимог ч. 7 ст. 266 КУпАП. Крім того, працівниками поліції з порушенням вимог чинного законодавства здійснено тимчасове затримання автомобіля ОСОБА_1 з наступним його поміщенням на спеціальний майданчик. Сам Акт тимчасового затримання транспортного засобу складено з суттєвими порушеннями вимог ст. 265-4 КУпАП, що свідчить про здійснення тимчасового затримання транспортного засобу з грубим порушенням вимог чинного законодавства та без законних підстав.

Крім того, захисником ОСОБА_6 було вказано на те, що матеріали справи містять рапорт поліцейського ОСОБА_7 , який не містить будь-яких відміток про реєстрацію, а також резолюції керівника органу поліції, внаслідок чого рапорт не має жодного доказового значення. Долучений до матеріалів справи відеозапис працівників поліції не містить у собі доказової інформації вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність доказів здійснення керування ОСОБА_1 транспортним засобом, захисником заявлено клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 всіх ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання викликалися працівники поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, які здійснювали складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення капітан поліції ОСОБА_7 та капітан поліції ОСОБА_8 .

У судовому засіданні капітан поліції ОСОБА_7 пояснив, що 29.04.2024 року близько о 00 год. 20 хв. під час патрулювання місцевості у с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області екіпажем поліції у складі полвіцейських ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вул. Ватутіна було виявлено автомобіль ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 . Протягом певного часу працівники поліції на службовому автомобілі рухалися за транспортним засобом ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 з увімкненими проблисковими маячками, після чого останній зупинився у житловому масиві. Коли працівники поліції підійшли до автомобіля, то побачили за кермом автомобіля ОСОБА_1 , а на передньому пасажирському сидінні його дружину, яка в цей момент вживала алкогольні напої. ОСОБА_1 у процесі спілкування повідомив, що їде додому після того як підвозив свого товариша. Під час спілкування у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на що водій ОСОБА_1 підтвердив факт вживання алкогольних напоїв в цей день. У зв`язку з цим працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. Однак від проходження будь-якого огляду водій ОСОБА_1 відмовився під відеозапис. У подальшому працівниками поліції було складено відносно водія ОСОБА_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення, ознайомлено з їх змістом та надано для підписання. Від підписання документів ОСОБА_1 відмовився. Крім того, капітан поліції ОСОБА_7 зазначив, що протягом всього часу дружина ОСОБА_1 постійно заважала, перебивала працівників поліції, втручалася у процес спілкування з водієм ОСОБА_1 , відмовляла його від підписання будь-яких документів та поводила себе неадекватно. Після фіксації відмови водія ОСОБА_1 від підписання документів працівниками поліції було відсторонено його від керування транспортними засобами, а автомобіль поміщено на спеціальний майданчик.

Капітан поліції ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що всередині службового автомобіля відсутній відеореєстратор, а відеофіксація на нагрудну камеру здійснювалася безперервно, після чого було всі відзняті відеофайли були передані у відділ адміністративної практики. Причини, через які суду не було надано повний відеозапис, працівникам поліції не відомі. Крім того, ОСОБА_7 підтвердив, що саме він складав та підписував рапорт на ім`я керівника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

У свою чергу, капітан поліції ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. До судового засідання від працівника поліції надійшли письмові пояснення, які за змістом аналогічні тим, що були надані капітаном поліції ОСОБА_7 під час судового розгляду.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 277879 від 29.04.2024 року слідує, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є факт здійснення ним 29.04.2024 року о 00 год. 41 хв. у с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області на вул. Європейська, керування автомобілем ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Під час судового розгляду ОСОБА_1 факт керування зазначеним автомобілем не заперечував у повному обсязі, а навпаки зазначив, що 28.04.2024 року близько о 22 год. 00 хв. здійснював керування автомобілем ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , коли разом зі своєю дружиною їхав до свого товариша у с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області. Однак при цьому ОСОБА_1 акцентував увагу, що після приїзду до товариша, де він і припаркував автомобіль, він дійсно почав вживати алкогольні напої, однак при цьому нікуди їхати вже не збирався, а потрапити додому планував пішки. Коли його товариш пішов додому, а ОСОБА_1 залишився всередині автомобіля разом з дружиною, то до них і під`їхали працівники поліції.

У матеріалах справи наявний DVD-R диск, на якому містяться 5 (п`ять) файлів з відеозаписами: «VID19F-00-0006» тривалістю 05 хв. 00 сек., «VID20F-00-0007» тривалістю 00 хв. 31 сек., «VID44F-00-0008» тривалістю 04 хв. 31 сек., «VID39F-00-0009» тривалістю 03 хв. 34 сек., «VID34F-00-0010» тривалістю 02 хв. 36 сек.

Всі відеозаписи зроблені на нагрудну камеру працівника поліції, зафіксовані обставини та події за датою, часом та місцем узгоджуються з тими, що розглядаються в межах даної справи, а в сукупності відеозаписи утворюють логічну, послідовну, хронологічну картину вчинення ОСОБА_1 діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час судового розгляду учасниками судового провадження не заявлено , а судом не встановлено жодних сумнівів у належності, допустимості, достовірності вказаних відеозаписів.

При дослідженні відеозапису «VID19F-00-0006» судом встановлено, що відеозапис розпочинається вже під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 та його дружиною. Зафіксовані події починаються о 00 год. 37 хв. 29.04.2024 року у с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області.

З вказаного відеозапису також чітко вбачається автомобіль ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , який з ввімкненими фарами, стоїть посередині проїзної частини, а за кермом автомобіля знаходиться сам ОСОБА_1 та на вимогу працівників поліції шукає відповідні документи. У свою чергу, службовий автомобіль працівників поліції з ввімкненим проблисковим маячком синього кольору стоїть позаду автомобіля ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 . У цей же час поруч з автомобілем ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходиться дружина ОСОБА_1 , яка, тримаючи пляшку алкогольного напою у руці, спілкується з працівниками поліції і при цьому підтверджує, що вона та ОСОБА_1 вживали алкогольні напої та відвозили свого товариша додому. Пізніше ОСОБА_1 виходить з автомобіля та надає необхідні документи працівникам поліції.

На проміжку часу з 01 хв. 13 сек. по 01 хв. 16 сек. відеозапису «VID19F-00-0006» безпосередньо чутно, що у процесі розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 підтверджує, що керував автомобілем ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки відвозив товариша додому, їхав «з тієї вулиці на цю вулицю». Дружина ОСОБА_1 у цей час повторно зазначає, що вони їхали на вул. Польову у с. Нові Петрівці до місця свого проживання.

При дослідженні відеозапису «VID20F-00-0007» (проміжок часу з 00 хв. 09 сек.) вбачається, що при розмові з працівниками поліції ОСОБА_1 повторно повідомляє, що відвозив товариша додому після того як вони вживали алкогольні напої. При цьому ОСОБА_1 зазначає, що товариш проживає неподалік, обґрунтовуючи цим те, що керуючи автомобілем у стані сп`яніння він не вчинив ніякого протиправного діяння.

При дослідженні відеозапису «VID44F-00-0008» (проміжок часу з початку відеозапису і до 00 хв. 38 сек., 01 хв. 00 сек. по 01 хв. 11 сек., 01 хв. 48 сек. по 02 хв. 00 сек., 02 хв. 05 сек. по 02 хв. 25 сек.) вбачається, що у процесі спілкування з працівниками поліції, у тому числі після вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 неодноразово підтверджує факт керування автомобілем ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , повторно зазначаючи, що він відвозив свого товариша до сусіднього дому, вказує на те, що не їхав дорогами загального користування, а рухався через двори, де немає жвавого дорожнього руху, прохає відпустити його та дати доїхати додому без складання протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому судом підтверджено, що протягом всього часу дружина ОСОБА_1 перешкоджає працівникам поліції у виконанні службових обов`язків, втручаючись у розмову з ОСОБА_1 . Однак при цьому дружина ОСОБА_1 також неодноразово підтверджує факт здійснення ним керування автомобілем, а також вказує на те, що ОСОБА_1 не вчинив жодних суспільно-небезпечних дій, а лише відвозив товариша після чого їхав додому максимально обережно.

На всіх інших відеозаписах зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також процедуру складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Однак при цьому при дослідженні всіх інших відеозаписів судом встановлено, що протягом всього часу працівники поліції звертаються до ОСОБА_1 як до водія транспортного засобу, вказують на порушення ним вимог ПДР України шляхом здійснення керування автомобілем у стані сп`яніння. Але ОСОБА_1 жодних заперечень з приводу факту керування транспортним засобом не висловлює, як і взагалі жодних заперечень. Навпроти, ОСОБА_1 все підтверджує, визнає факт порушення вимог ПДР України, але не вважає це порушення критичним та небезпечним, оскільки він, хоча і керував автомобілем після вживання алкогольних напоїв, однак обережно при цьому їхав додому, не створюючи ні для кого небезпеки.

Таким чином, зафіксовані на відеозаписах місце розташування автомобіля ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , посеред проїзної частини, наявність ввімкнених на автомобілі фар, поведінка ОСОБА_1 , його пояснення у своїй сукупності дають можливість стверджувати, що саме ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , у ході чого і був зупинений працівниками поліції.

Ані поведінка ОСОБА_1 , ані його пояснення не дають можливості прийти до будь-якого іншого розумного пояснення тих обставин і подій, які мали місце в об`єктивній дійсності та зафіксовані на досліджених відеозаписах. З відеозаписів вбачається, що спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції відбувалося у спокійній обстановці, без застосування будь-якого примусу. Тому відсутні підстави вважати, що пояснення, надані ОСОБА_1 на місці події та в яких він підтвердив факт керування автомобілем, є результатом застосованого до нього примусу.

У зв`язку з цим доводи сторони захисту щодо відсутності доказів керування автомобілем та не здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом є спробою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення та повністю суперечать обставинам та фактам, зокрема, поведінці ОСОБА_1 , що зафіксовані на відеозаписах.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність факту здійснення ОСОБА_1 керування автомобілем ЗАЗ-110206, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак алкогольного сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів такого огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 безумовно та повністю підтвердив, що вживав алкогольні напої, перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також ті обставини, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. ОСОБА_1 також повністю підтвердив, що він відмовився від проходження будь-якого огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння беззаперечно підтверджуються наявними матеріалами справи, зокрема, відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а вказані обставини беззаперечно підтверджуються наявними матеріалами справи, то суд вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи доводи щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами, то суд звертає увагу, що буквальне тлумачення положень ст. 266 КУпАП дає можливість зробити висновок, що відсторонення від керування транспортним засобом та огляд на стан алкогольного сп`яніння є окремими процедурами. Вказаний висновок підтверджується використанням формулювання «підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

У зв`язку з цим порушення процедури відсторонення від керування транспортними засобами не впливає на процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ч. 6 ст. 266 КУпАП визначено, що лише порушення правил проведення огляду має наслідком недійсність його результатів.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, здійснюючи при цьому керування автомобілем, є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

За результатами розгляду справи та дослідження матеріалів справи суд вважає інкриміноване обвинувачення обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

У кінцевому підсумку вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 277879 від 29.04.2024 року (а.с. 1), складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено;

- поясненнями ОСОБА_1 , з яких підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт вживання ним алкогольних напоїв, факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі;

- наявними у матеріалах справи відеозаписами, що записані у файли на диски (а.с. 10), в яких судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт його відмови від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан сп`яніння та направленням на огляд від 29.04.2024 року (а.с. 3-4), в яких зафіксовано підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також його відмову від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- відомостями з Єдиного реєстру МВС, з яких вбачається наявність у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас