Справа № 183/5555/24
№ 3/183/3472/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянки України, працюючої контролером в Компанії «Оптіма-Фарм», проживаючої без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 19 травня 2024 року о 20 годині 10 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, розбила чотири пластикових вікна у будинку своїх батька та матері, тобто вчинила домашнє насильство економічного характеру, чим спричинила матеріальні збитки.

В суді ОСОБА_1 вину свою не визнала та пояснила, що дійсно вказана в протоколі ситуація мала місце, проте її особисто та її сестру ОСОБА_2 з її неповнолітніми дітьми вигнали батьки з вказаного будинку, натомість впустили жити в будинок невідомого чоловіка, який переховується від поліції як дезертир. При цьому пластикові вікна, які вона розбила, ставили не батьки, а саме її сестра ОСОБА_3 , про що є договір з відповідною компанією, тобто своїм батькам жодної шкоди вона не спричинювала, оскільки вікна забрати вони з сестрою з будинку не могли, тому вона вирішила їх розбити.

В суді свідок ОСОБА_4 пояснила, що дійсно вони з сестрою ОСОБА_1 проживали за адресою: АДРЕСА_2 , вказаний будинок вони приводили до ладу, особисто вона за власний кошт поставила в будинку пластикові вікна, про що має відповідний договір. Проте після цього батьки вирішили їх з сестрою вигнати з будинку. Оскільки ОСОБА_5 має запальний характер, та їй стало прикро в цій ситуації, вона і розбила чотири вікна в будинку, в який батьки впустили дезертира. Вони з сестрою зараз мешкають в орендованому будинку. Жодних претензій матеріального характеру до ОСОБА_1 вона не має та просить не притягувати останню до відповідальності.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

Судом безпосередньо дослідженні докази, які надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення; рапорт; заяву та письмові пояснення потерпілого ОСОБА_6 ; письмові пояснення ОСОБА_1 .

Крім цього, судом було досліджено надану ОСОБА_1 копії договору поставки 7 металопластикових вікон та квитанції до прибуткового касового ордеру № 1197.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Частиною 1 статті 173-2 КупАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КпАП України, є суспільні відносини у сфері сім`ї та захисту прав членів сім`ї; об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого; суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності вини у формі прямого чи не прямого умислу.

За своєю правовою конструкцією адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням з матеріальним складом. Відтак, для об`єктивної сторони розглядуваного адміністративного правопорушення закон вимагає встановлення не тільки факту діяння, а й шкідливих наслідків, які полягають у можливості завдання чи завданні шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Водночас, наданий на розгляд суду протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей, які саме наслідки настали від протиправних дій ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що для кваліфікації дії особи за ст. 173-2 КУпАП мають бути встановлені наслідки у виді можливості завдання чи завданні шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Втім, будь-яких доказів на підтвердження того, що внаслідок дій ОСОБА_1 потерпілим було завдано чи могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю, матеріали справи не містять.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство економічного характеру стосовно своїх батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а саме: розбила 4 пластикових вікна в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , чим завдала їм матеріальних збитків.

На підтвердження вказаних обставин суду надані письмові пояснення потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Водночас, як убачається з пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та свідка ОСОБА_4 , які були допитані в судовому засіданні, вищевказані металопластикові вікна були встановлені за кошти свідка ОСОБА_4 , відтак, належні їй на праві власності. Ці обставини підтверджуються й договором поставки, укладеного між «Євро-окно в особі приватного підприємця ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1197, згідно з якими ОСОБА_9 є покупцем 7 металопластикових вікон на суму 5830,00 грн.

Відтак, суду не надано достатніх доказів на підтвердження того, що такі дії ОСОБА_1 спричинили матеріальну шкоду саме ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , оскільки під час розгляду справи було встановлено, що вибиті ОСОБА_1 вікна в будинок були придбані та встановлені не її батьками, а її сестрою ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_4 під час розгляду справи зазначила, що жодних претензій матеріального характеру через побиття придбаних та встановлених вікон вона до ОСОБА_1 не мала та мати не буде, та повністю підтримує вчинок ОСОБА_1 в цьому випадку.

Отже, під час судовому розгляду не знайшло свого підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, оскільки всі докази на підтвердження вказаних у протоколі обставин ґрунтуються виключно на поясненнях потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Зважаючи, що потерпілі є заінтересованими учасниками процесу і їх інтереси є протилежними інтересам сторони захисту, рішення суду не може бути обґрунтоване суперечливими показаннями потерпілих, не підтвердженими іншими доказами.

Водночас, перевірити пояснення потерпілих в сукупності з іншими докази під час судового розгляду не виявилося можливим, оскільки жодного іншого належного і допустимого доказу на підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, суду не надано.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, та враховуючи те, що під час судового розгляду обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, доходжу висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи та керуючись статтями 173-2, 247, 256, 280 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Гузоватий