Номер провадження 3/523/5250/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кремер І.О., розглянувши матеріали Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 3 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшли матеріали Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 3 КпАП України.

Із Протоколу Серії ЕПР1 № 104096 від 25.07.2024 року вбачається, що 25.07.2024 року, близько о 15 год. 30 хв., гр. ОСОБА_2 ,в м. Одеса, вул. Яші Гордієнка, 29, керував т/з «Renault Logan» н/з НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим в праві керування т/з постановою від 12.10.2022 року ВП № 47354348, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 ч.3 КпАП України.

Правопорушник ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він не був обізнаний щодо такої постанови та обмежень, які були на нього накладені. А тому, просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, суддя доходить наступного висновку.

Згідно з приписами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. ст. 252, 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 № 104096 від 25.07.2024 року вбачається, що 25.07.2024 року, близько о 15 год. 30 хв., гр. ОСОБА_2 , в м. Одеса, вул. Яші Гордієнка, 29, керував т/з «Renault Logan» н/з НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим в праві керування т/з постановою від 12.10.2022 року ВП № 47354348, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 ч.3 КпАП України.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтверджували обізнаність ОСОБА_2 з приводу обмежень, які були на нього накладенні.

Диспозицією ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Суб`єктивна сторона відповідного правопорушення полягає в наявності у особи, яка вчинила вищезазначене адміністративне правопорушення умислу.

Згідно статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що матеріали, котрі були направлені до суду (протокол про вчинення адміністративного правопорушення, копія постанови державного виконавця про накладення обмежень в керуванні транспортним засобом) не є самі по собі доказами наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, оскільки до суду не надано доказів про інформування останнього щодо наявності встановленого обмеження, отже відсутнє підтвердження усвідомлення ОСОБА_2 , відповідальності протиправного характеру вчинюваних дій та наявності в його діях умислу.

Ці обставини породжують в судді сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_2 та наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, а матеріали справи не містять належним, достатніх та допустимих доказів які би вказували на наявність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме про те, що ОСОБА_2 знав про накладене на нього обмеження, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 отримав постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, винесену державним виконавцем ВП № 47354348 від 12.10.2022 року, а тому провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція на протязі десяти днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер