ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/571/24 Справа № 703/3394/24 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Ігнатенко Т. В. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №703/3394/24 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Геріх Н.А., -

в с т а н о в и л а:

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм далекобійником ФОП ОСОБА_2 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 23 червня 2024 року близько 18 години 57 хвилин в м. Сміла по вул. Севастопольська, керував автомобілем «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мова, почервоніння обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку відмовився, у лікаря-нарколога та за допомогою алкотестера «Драгер», у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Геріх Н.А. подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.10.2024, та закрити провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційні вимоги обгрунтувала тим, що докази, які містяться в матеріалах справи, є недопустимими, а отже протокол про адмінстративне правопорушення відносно ОСОБА_3 є незаконним. Вважає, що порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, працівниками поліції було порушено, також порушено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів, технічних засобів, що мають функції фото- кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018. Так, з відеозапису події вбачається, що відеопристрій не був включений з моменту виконання поліцейськими службових обов`язків, оскільки відео триває всього 03 хв. 49 сек., відсутній факт роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав, обов`язків, правових наслідків складання протоколу, суті обвинувачення та наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, не зафіксовано факту виписання направлення водію на медичний огляд, не зафіксовано свідків, що підписали протокол про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, з викоританням спеціальних технічних засобів, пояснень.

Наголосила, що в матералах справи відсутні докази, що працівники поліції оформляли письмове направлення ОСОБА_1 на медичий огляд до відповідного закладу охорони здоров`я після того, як ОСОБА_1 відмовився пройти освідування на алкоголь на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», взагалі не пропонували йому пройти такий огляд в медичному закладі, а також не повідомили про його права, передбачені ст.63 Конституції України, та те , що при розгляді справи він має право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, чим позбавили його права на захист.

Обгрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт послалася на КУпАП, Конституцію України, судову практику Європейського суду з прав людини.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що своєї вини за ч.1 ст.130 КУАП він не визнає, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» він відмовився, так як не довіряє йому.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та його представника - адвоката Геріх Н.А., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі : керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, у відповідності до приписів ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 та його представника - адвоката Геріх Н.А., про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №493608 від 23 червня 2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, та в якому викладені обставини невиконання ОСОБА_1 23 червня 2024 року близько 18 години 57 хвилин вимог п.2.5 ПДР України та як наслідок - вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

- даними рапорту поліцейського СРПП відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Федорової Д.К. від 24 червня 2024 року, відповідно до якого 23 червня 2024 року на лінію «102» надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що 23 червня 2024 року о 19 годині 34 хвилини в м. Сміла по вул. Севастопольська зупинено автомобіль «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який має явні ознаки алкогольного сп`яніння. Він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Відносно водія ОСОБА_1 складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП в присутності двох свідків;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», однак ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, які своїми підписами підтвердили такий факт;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 червня 2024 року, відповідно до якого, в зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, він направляється працівником поліції до закладу охорони здоров`я для визначення стану його сп`яніння, однак ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 23 червня 2024 року, відповідно до яких 23 червня 2024 року близько 19 години 05 хвилин в м. Сміла по вул. Севастопольська, він був присутній у якості свідка пропозиції працівниками поліції проходження огляду на стан сп`яніння водію ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 . Водій відмовився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер 6810», а також відмовився пройти медичний огляд у медичному закладі у лікаря-нарколога;

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 23 червня 2024 року, відповідно до яких 23 червня 2024 року близько 19 години 05 хвилин в м. Сміла по вул. Севастопольська, він був присутній у якості свідка, коли працівники поліції пропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 . Водій відмовився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер 6810», а також відмовився пройти медичний огляд у медичному закладі у лікаря-нарколога. Водій про відповідальність за ст.130 КУпАП попереджений;

- відеозаписами з відеореєстратора, який встановлений в салоні службового автомобіля працівників поліції, та з нагрудної камери працівника поліції, згідно яких автомобіль «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснивши поворот праворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, безпосередньо перед службовим автомобілем, який рухався на вказаній смузі руху, після чого повернувся на свою смугу руху та поїхав далі. Внаслідок вказаний дій водія зазначеного автомобіля, службовий автомобіль поліції був вимушений застосувати гальмування з метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди, а у подальшому здійснив розворот та направився у напрямку руху автомобіля «Шкода», який зупинився неподалік від місця здійснення повороту праворуч, біля автомобільної мийки. З-за керма вказаного автомобіля вийшов ОСОБА_1 , який у подальшому не заперечував факт керування вказаним автомобілем та повідомив про відсутність у нього з собою посвідчення водія або іншого будь-якого документу, що посвідчує його особу. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», при цьому зазначив, що від ОСОБА_1 чутно запах алкоголю. Потім працівник поліції запитав у ОСОБА_1 : «Бажаєте пройти огляд на стан сп`яніння?», на що ОСОБА_1 відповів: «Ні, я нікуди проходити не буду». У подальшому, працівник поліції знову поставив ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 повідомив, що його не зупиняли. Після чого працівник поліції вказав на ввімкнені проблискові маячки червоного та синього кольорів на службовому автомобілі, а інший працівник поліції направився до службового автомобіля, при цьому повідомивши про необхідність скачування відеозапису, на якому зафіксовано порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, для його пред`явлення ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що докази, які містяться в матеріалах справи, - недопустимі, є надуманими, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Так, згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції був переглянутий диск з відеозаписом події від 23.06.2024 з якого вбачається, що автомобіль «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснивши поворот праворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, безпосередньо перед службовим автомобілем працівників полції, чим змусив їх здійснити гальмування. В подальшому автомобіль працівників прослідував за автомобілем «Шкода Октавія», та після його зупинки, працівники поліції підійшли до вказаного автомобіля та розпочали спілкування з водієм ОСОБА_1 , звернулися з вимогою надати посвідчення водія на що останній повідомив про відсутність у нього посвідчення водія чи іншого будь-якого документу, що посвідчує його особу. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції встановили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя, та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомого приладу «Драгер» на що ОСОБА_1 категорично відмовився.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції допустили порушення вимог ст.266 КУпАП, зокрема, не вівся безперервний відеозапис, тобто наданий запис є фрагментований, а саме - відсутній факт роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав, обов`язків, правові наслідки складання протоколу, суть обвинувачення та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а також не зафіксовано виписання направлення водія на медичний огляд, не зафіксовано свідків, що підписали протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, є безпідставними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт відсутності безперервного відео, не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п. п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.

Твердження апелянта про відсутність доказів щодо оформлення письмового направлення ОСОБА_1 до медичного закладу після відмови останнього від освідування на місці зупинки, є необгрунтованими, осільки спросовуються матеріалами справи в яких наявне направлення на огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння до медичного закладу (а.с.4). Також, протоколом про адміністративне правопорушення від 23.06.2024 серії ААД №493608 сростовуються доводи апелянта про нероз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язів, з якого вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституці України, ст.268 КУпАП, ОСОБА_1 відмовився надати свої пояснення та не вказав про свою незгоду з змістом протоколу (а.с.1), що в свою чергу спростовує апеляційні доводи апелянта про порушення ОСОБА_1 права на захист.

Слід зазначити, що судом першої інстанції в судове засідання за клопотанням сторони захисту викликалися свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Однак, до суду вони не з`явилися, при цьому свідок ОСОБА_4 01.10.2024 подав до суду письмові пояснення з доказами поважності причин неможливості прибуття до суду та проханням провести судовий розгляд без його участі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Тому, доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими та спростовуються, як переглянутим апеляційним судом диском з відеозаписом події від 23.06.2024 за участі ОСОБА_1 , так і іншими матеріалами справи.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, щодо невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення розцінюється апеляційним судом, як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.10.2024 відносно ОСОБА_1 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Геріх Н.А. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка