Справа № 456/5105/24
Провадження № 3/456/2315/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2024 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р. Т. , розглянувши матеріали, які надійшли від Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №228282 від 11.09.2024, 27.04.2024, близько 16 год. 53 хв., ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , виражався нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_3 , штовхав, погрожував, внаслідок чого порушував громадський порядок і спокій громадянки ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , вину не визнав та пояснив, що на прохання ОСОБА_2 в квітні 2024р., виконував ремонтні роботи у неї вдома в с. Баня Лисовицька, Стрийського р-ну. Львівської обл. Коли проводились ремонтні роботи прийшла ОСОБА_2 , та почала йому хамити, кричати, говорила, щоб він з бригадою перестали проводити ремонтні роботи та вимітались з хати. Любомир їй сказав розрахуватись за виконану роботу, а вона відповіла, що ніяких грошей він не побачить. В продовж тижня в них відбувались сварки, він приходив нагадувати їй щоб вона з ним розрахувалась, а вона завжди викликала працівників поліції та писала на нього заяви.

27.04.2024 він прийшов за адресою: АДРЕСА_2 , до гр. ОСОБА_2 . Однак її там не було. Там працювала інша бригада, яка проводила ремонтні роботи. Йому надоїло, що вона не виплачує кошти та він вирішив винести пінопласт, який був у неї на подвір`я та дочекатись її. Через деякий час приїхала вона, побачила, що він виніс цей пінопласт, взяла з машини сокиру та почала йому погрожувати, кричати та викликала працівників поліції. Через деякий час приїхали працівники поліції, вони з ними поспілкувались, він віддав даний пінопласт і вони розійшлись. Зокрема він повідомив, що він її не чіпав та тілесних ушкоджень не спричиняв. Вона сама ходила, погрожувала йому сокирою, електрошокером та кидала каміннями. Вищенаведене доводиться відеозаписом, який він здійснював на свій мобільний телефон.

Потерпіла ОСОБА_2 , в судовому засіданні пояснила, що 27.04.2024 до неї зателефонували майстри, які проводили ремонт в її будинку в с. Баня Лисовицька та повідомили, що ОСОБА_1 виніс будматеріали. Вона одразу приїхала додому та побачила , що ОСОБА_1 забирає пінопласт. Вона просила його повернути будматеріали однак, він відмовлявся та вів себе зухвало, штовхав її. Після того як він її штовхнув в неї з рук випав електрошок ер і вона нагнулася щоб його підняти і тоді ОСОБА_1 почав її копати ногами по руках і ногах внаслідок чого в неї були виявлені тілесні ушкодження.

Жодних коштів вона йому не винна, повністю провела розрахунок за роботи, які після нього інші майстри переробляли. Електрошокер носить для самозахисту.

В подальшому вона вирішила звернутись на лінію «102» та викликала поліцію.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, суд виснував.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тобто при розгляді справи суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до ст. 252 КУпАП.

Разом з тим, за змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст.213, 221КУпАП є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, який використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Положеннями статті 173 КУпАП встановлено відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 27.04.2024, близько 16 год. 53 хв., ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , виражався нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_3 , штовхав, погрожував, внаслідок чого порушував громадський порядок і спокій громадянки ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення не може бути безумовним доказом винуватості особи і бути покладеним в основу судового рішення про притягнення особи до відповідальності.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 , до матеріалів справи долучено зокрема: постанову про закриття кримінального провадження від 31.07.2024 відносно ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 125 КК України, витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань та протокол допиту свідка ОСОБА_1 .

На письмове прохання ОСОБА_1 , до матеріалів справи долучено диск з відеозаписом.

Оглядаючи долучений до матеріалів справи диск із відеозаписом події 27.07.2024, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 , вчиняв відносно ОСОБА_2 дії, відповідальність за які передбачено ст. 173 КУпАП натомість чітко вбачається неправомірна поведінка ОСОБА_2 , яка розмахує сокирою та погрожує ОСОБА_1 ..

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, досліджених в судому засіданні та пояснень учасників справи, не містять чіткого посилання на вчинення дій, що мало місце під час вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

З постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2024, дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що під час подій які мали місце 27.04.2024, факт отримання тілесних ушкоджень на котрі вказувала ОСОБА_2 , спростувались поясненнями ОСОБА_1 , а також висновком судово-медичної експертизи №65 від 31.07.2024.

Суд не бере до уваги письмові пояснення потерпілої доданих до матеріалів справи, оскільки, такі складені після її допиту в межах закритого кримінального провадження, і пояснення надані нею не підтвердились досудовим розслідуванням.

Надаючи оцінку поясненням потерпілої, судом такі не беруться до уваги, оскільки повністю спростовуються її поведінкою з оглянутого відеозапису, долученого до матеріалів справи.

Інших доказів, які б вказували на вчинення правопорушення ОСОБА_1 суду не надано.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов"язкова до застосування як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

24 вересня 2024 року справа про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_1 , (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 228282 від 11.09.2024 року) надійшла на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області із Стрийського РУП ГУНП у Львівській області.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Суддя враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Відповідно до частини 8 статті 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене та зважаючи, що постанова про закриття кримінального провадження винесена 31.07.2024, тому провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись статтями 245, 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Р. Т. Шрамко