НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

02 жовтня 2024 року Справа № 322/1266/24 (Провадження № 3/322/961/24)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши справи про адміністративні правопорушення, що надійшли до суду 16.07.2024 з Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за ст.ст.122-4, 124 КУпАП, які об`єднані в одну справу щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

08.07.2024 о 14 год 30 хв в районі буд №64 по вул. Українській в смт Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Hyundai Accent н.з. НОМЕР_1 перед початком руху не переконавшись, що це буде безпечним, рухаючись заднім ходом здійснила наїзд на автомобіль Kia Sportage н.з. НОМЕР_2 , який стояв на місці, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкодження, чим порушила вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху. Після цього остання залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої була причетна, чим порушила вимоги п.2.10 (а) Правил дорожнього руху.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з такого.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Статтею 124 КУпАП - за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.2.10(а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР) у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до п.10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам рух.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні вину визнав не визнала, вказала, що того дня біля буд №64 по вул. Українській вона автомобілем рухалась заднім ходом. Бачила, що позаду неї був припаркований автомобіль потерпілої. Почувши як спрацював парктронік, зупинилась вийшла зі свого авто, подивилась що наїзду не відбулося, поїхала по своїх справах. В подальшому їй подзвонили з поліції попросили повернутися до того місця де начебто відбулося ДТП. Там вже знаходилась потерпіла у якої з нею відбулася словесна перепалка, оскільки остання звинувачувала її у тому, що вона начебто пошкодила її (потерпілої) автомобіль, чого не було. Поліцейські опитали її сказали, щоб вони ( ОСОБА_1 і потерпіла) самостійно вирішували цю ситуацію. З потерпілою вона нічого не вирішувала, оскільки вважала, що ДТП вона не скоювала, через це знову поїхала з місця події. Вже ввечері прибули інші поліцейські поспілкувалися з нею склали на неї один протокол і як з`ясувалася пізніше другий (про другий їй навіть не повідомили).

Потерпіла в свою чергу повідомила, що того дня після обіду приїхала до дому, припаркувала у дворі автомобіль на відстані близько метру біля автомобіля ОСОБА_1 після чого зайшла в квартиру. Через нетривалий час їй зателефонувала сусідка ОСОБА_3 і сказала швидко спускатися на вулицю тому, що ОСОБА_1 своїм автомобілем вдарила її (потерпілої) автомобіль. Вона одразу вибігла на вулицю однак ОСОБА_1 вже поїхала з місця ДТП. Крім сусідки ОСОБА_3 очевидцем ДТП була перукар ОСОБА_4 , яку ОСОБА_3 запросила до себе на стрижку і чекала біля під`їзду. Про цю обставину вона (потерпіла) повідомила в поліцію. На місце ДТП приїхав наряд поліції, відібрали відповідну заяву, опитали її і ОСОБА_1 , яка повернулася, на місце до приїзду наряду. Сфотографували автомобілі. Сказали чекати екіпаж патрульної поліції, оскільки ця справа належить саме до компетенції патрульних. Вона наполягала щоб провели їх обопільний огляд на стан сп`яніння (потерпілої і ОСОБА_1 ), чого зроблено не було. ОСОБА_1 екіпажу патрульних не чекала знову поїхала в місця події. Потерпіла підтвердила, що на фоні події в неї дійсно відбулася сварка на підвищених тонах із ОСОБА_1 .

Будь-яких заяв чи клопотань сторони не подали.

Суддею досліджено оригінали і копії таких документів: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №593594 від 08.07.2024 (далі Протокол за ст.124 КУпАП), серії ААД №593597 від 08.07.2024 (далі Протокол за ст.122-4 КУпАП), їх копії, реєстрація відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ЄО №1632 від 08.07.2024, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується (заявниця ОСОБА_2 ), письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , схема місця ДТП, посвідчення водія ОСОБА_1 , свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу автомоблів Hyundai Accent н.з. НОМЕР_1 і Kia Sportage н.з. НОМЕР_2 , полісів обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності згаданих автомобілів, посвідчення водія ОСОБА_2 , фотографії вказаних автомобілів, DVD-R з відеозаписами.

Схему місця ДТП на відміну від решти суддя визнає недопустимим доказом оскільки вона не містить підпису ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , записи про відмову підпису цього документу учасниками пригоди у ньому відсутні.

Суддя критично оцінює надані в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснення, і вважає їх обраним останньою спобом захисту, оскільки ці пояснення спростовуються сукупністю досліджених доказів (пояснення очевидців, наявністю ушкоджень на автомобілях, те що потерпіла одразу викликала поліцію і з місця ДТП автомобіль не пересувала).

Заслухавши ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , дослідивши і оцінивши докази у їх сукупності, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 під час описаних подій не дотрималась вимог п.10.1 ПДР, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічні пошкодження, після чого порушила п.2.10(а) тобто остання вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Вирішуючи питання про міру стягнення суд виходить з такого.

Згідно з приміткою ст.22 КУпАП (малозначність) положення цієї статті не застосовуються до правопорушень зокрема, передбачених статтею 122-4 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України; при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (до яких відноситься і положення ст.ст.122-4, 124 КУпАП).

Згідно зі ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Санкцією ст.122-4 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу, позбавлення права керування транспортними засобами, або адміністративного арешту.

Санкцією ст.124 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу або позбавлення права керування транспортним засобом.

Враховуючи вказане, правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП є більш серйозним у порівняні з правопорушенням, передбаченим ст.124 КУпАП, отже з метою виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень, ОСОБА_1 необхідно піддати стягненню мінімального виду, визначеного санкцією ст.122-4 КУпАП.

Положеннями ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з ч.1, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Керуючись ст.ст.36, 40-1, 283 - 285, 289, 294 КУпАП, суддя

постановив:

піддати ОСОБА_1 , на підставі ст.36 КУпАП, адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн (три тисячі чотириста гривень 00 копійок), за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП.

Роз`яснити, що відповідно до ст.ст.307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений через установу банку України не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а вразі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк, постанову буде надіслано судом для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов