Провадження № 33/801/797/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Піпка Андрія Миколайовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД №383371, 06 травня 2024 року о 01:40 год по вул. Бучми у м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ореl Omega», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,6 грн. При винесенні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП наявними у справі доказами.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1 Піпко А. М., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що суд не врахував, що у справі відсутні докази, які достовірно підтверджували б факт керування транспортним засобом та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Проаналізувавши наведений в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, що не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З протоколу вбачається, що 06 травня 2024 року о 01:40 год по вул. Бучми у м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ореl Omega», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки, тим самим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі за змістом Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом досліджено відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, на яких зафіксовано відсутність заперечень ОСОБА_1 факту керування автомобілем та не заперечення ним факту вживання алкогольних напоїв. Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу та озвучення йому видимих ознак алкогольного сп`яніння погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та добровільно сів у службовий автомобіль.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що в подальшому поліцейські висадили його з транспортного засобу та не доставили до закладу охорони здоров`я.

Допитана в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 хоча і не підтвердила факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Ореl Omega», д.н.з. НОМЕР_1 проте визнала, що він перебував за кермом.

З рапорту командира роти № 1 БУПП у Вінницькій області ОСОБА_3 вбачається, що водію гр. ОСОБА_1 , було роз`яснено його права та повідомлено, що у разі відмови на нього буде складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 130 КУпАП, на що гр. ОСОБА_1 , усвідомлюючи наслідки відмови - відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичній установі та самовільно покинув територію лікарні в невідомому напрямку.

Будучи допитаним в суді першої інстанції в якості свідка та повідомленим про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показів, командир роти № 1 БУПП у Вінницькій області ОСОБА_3 засвідчив, що 26.05.2024 близько 01:30 год. під час несення служби спільно з командиром взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Семеном Павленком у місті Вінниці, по вулиці Бучми, 231, в період дії комендантської години було зупинено транспортний засіб марки ОPEL OMEGA д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Ним, з дотриманням вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026 та вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», після зупинки вищевказаного транспортного засобу було увімкнено портативний відеореєстратор, де зафіксовано, що за кермом перебував водій ОСОБА_1 , який на його законну вимогу пред`явив документи на ТЗ та розбірливо і голосно повідомив своє ім`я та прізвище. Під час спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. У встановленому законом порядку водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння або на місці зупинки ТЗ за допомогою спеціального технічного приладу Драгер Алкотест або в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія ВОР», що за адресою: місто Вінниця, вулиця Пирогова, 109В, для проведення медичного огляду лікарем, на що ОСОБА_1 забажав проїхати до медичного закладу. Прибувши до місцезнаходження медичного закладу, водій почав себе поводити агресивно та повідомив, що від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря відмовляється, а саме відмовляється заходити до приміщення лікарні. На неодноразові прохання пройти до кабінету лікаря категорично відмовлявся. Після чого, йому було роз`яснено його права, на що останній усвідомлюючи наслідки відмови від проходження огляду відмовився в категоричній формі та самостійно покинув територію лікарні в невідомому напрямку. Ним та його колегою водій ОСОБА_1 не затримувався.

Суд розцінює вказані покази цього свідка, як правдиві, оскільки вони узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи.

Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, а також поведінку ОСОБА_1 суд критично розцінює покази самого порушника та свідка ОСОБА_2 , яка є його знайомою, як не правдиві такі, що покликані звільнити його від відповідальності та вважає, що поведінка ОСОБА_1 , який самостійно покинув територію лікарні в невідомому напрямку, підтверджує його відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Відтак, висновки суду є правильними і обґрунтованими.

Крім цього апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 , достовірно знаючи про подію зупинки його під час дії комендантської години правниками поліції та виявленні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, мав можливість самостійно, в присутності поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога впродовж 2-х годин з часу його зупинки, з метою спростування висунутих йому підозр, однак таким правом не скористався і перевірку не пройшов.

Вказані обставини повність спростовують доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Положеннями частини першої статті 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, тому апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Ухвалюючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння при наявності у нього його ознак, суд виходив з того, що наявність в діях складу вказаного адміністративного правопорушення підтверджується доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на огляд, рапортом інспектора поліції про подію, відеозаписами з нагрудної камери поліцейського.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції вірно встановив обставини вчинення правопорушення водієм ОСОБА_1 , надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Невизнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності суд правильно оцінив, як специфічний, обраний ним спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, за яке передбачене суворе стягнення у виді значного штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів на спростування обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо факту його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Указані обставини в сукупності з іншими доказами підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші обставини, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції, відповідно до ст. 245 КУпАП, у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Піпка Андрія Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук