Номер провадження: 33/813/1971/24
Номер справи місцевого суду: 512/507/23
Головуючий у першій інстанції Бростовська Н.О.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

з участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

на постанову Савранського районного суду Одеської області від 07 червня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Савранського районного суду Одеської області від 07 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 , просить поновити строк на звернення до суду із апеляційною скаргою, скасувати постанову Савранського районного суду Одеської області від 07 червня 2024 року та закрити провадження у справі № 512/507/23 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що із наданих в якості доказів по справі відеозаписів вбачається відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, визначених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зокрема, відсутня така ознака як почервоніння очей. Крім того, зазначає, що у ОСОБА_1 не було вилучено водійське посвідчення та водій не був відсторонений від керування транспортним засобом, працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відсутні відомості про те, що працівниками поліції виписувалося письмове направлення на проходження огляду водія в медичному закладі, що підтверджується матеріалами справи.

Апелянт звертає увагу, що на відеозаписах відсутні зображення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 й не зафіксовано спілкування працівників поліції з ними, посилається, що ОСОБА_1 повідомив працівників поліції про те, що потребує юридичної допомоги, проте вона не була йому забезпечена.

Апеляційним судом, у відповідності до положень ч. 5 ст. 294 КУпАП, ОСОБА_1 та його захисник Главацький Ю.А. повідомлялись про дату, час та місце судового засідання.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 30.09.2024 року о 10:45 год., повідомлений 12.08.2024 року, що підтверджується його підписом в довідковому листі, крім того, судову повістку отримав 12.08.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник не з`явились.

Захисник надав суду заяву в якій просив розгляд справи відкласти, у зв`язку з зайнятістю в інших судових процесах, зазначивши, що ОСОБА_1 не зможе брати участь у судовому засіданні через значну територіальну віддаленість місця свого поживання від Одеського апеляційного суду.

Апеляційний суд, розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, вважає, що останнє задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Розгляд справи в Одеському апеляційному суді призначався на 12.08.2024 року, 30.09.2024 року.

Про дату, час та місце розгляду справи судових засідань захисник повідомлений належним чином, шляхом отримання судових повісток в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

12.08.2024 року від захисника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що після операції 11.06.2024 року на колінному суглобі він перебуває вдома під наглядом сімейного лікаря з послідуючою розробкою.

У наданому 30.09.2024 року клопотанні про відкладення розгляду справи, призначеного на 30.09.2024 року, захисник посилається на зайнятість в інших судових процесах, а саме бере участь в судовому засіданні Одеського окружного адміністративного суду, зазначивши, що ОСОБА_1 не зможе брати участь у судовому засіданні через значну територіальну віддаленість місця свого поживання від Одеського апеляційного суду.

Апеляційний суд зазначає, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у відповідності до положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи та згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП не є обов`язковою.

Апеляційним судом вживались заходи для забезпечення участі ОСОБА_1 та його захисника в розгляді справи, в тому числі за клопотанням відкладався розгляд справи, у судове засідання, призначене на 30.09.2024 року, останні не з`явились, клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не подали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що право на судовий захист не повинно бути ілюзорним, а особа має мати реальну можливість оскаржити судове рішення.

Так, у пункті 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 4 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що для того, що б доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Частиною 1 статті 285 КУпАП передбачено, що копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Оскаржувана постанова винесена Савранським районним судом Одеської області 07 червня 2024 року, тому останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 17 червня 2024 року.

Апеляційна скарга подана 21 червня 2024 року засобами поштового зв`язку.

З матеріалів справи вбачається, що 07 червня 2024 року Савранським районним судом Одеської області була проголошена вступна та резолютивна частина постанови, повний текст оскаржуваної постанови захисник отримав 11.06.2024 року на електронну пошту, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Враховуючи зазначені обставини апеляційний суд вважає клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтованим, причини пропуску строку поважними, тому вважає за необхідне поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 , строк на апеляційне оскарження постанови Савранського районного суду Одеської області від 07 червня 2024 року.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду надано протокол серії БД № 399429 від 03 липня 2023 року, пояснення свідків, диск з відеозаписами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 399429 від 03 липня 2023 року, водій ОСОБА_1 03.07.2023 року о 00 год. 29 хв. в смт Саврань по вул.Пушкіна, 13, керував транспортним засобом марки «BMW 5351», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що дії ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписі, вказують на його небажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, та, з урахуванням його поведінки, свідчать про відмову від проходження такого огляду, працівники поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію», норм КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. №1395, крім того, органом Національної поліції зібрано докази, які не залишають жодних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а пояснення його захисника, надані в судовому засіданні, є лише намаганням сприяти особі, яка вчинила це правопорушення, уникнути передбаченої законом відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки алкогольного сп?яніння апеляційним судом відхиляються з огляду на таке.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстави для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 2, 3 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 6, 7 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, підстави вважати чи перебувають у стані сп`яніння особи відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд.

Враховуючи поведінку ОСОБА_1 під час відмови від проходження огляду, докази долучені до матеріалів справи, зокрема відеозаписи та пояснення свідків, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо відсутності ознак алкогольного сп`яніння, такими що спростовуються матеріалами справи.

Поліцейськими запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, проте останній від проходження огляду відмовився.

Доводи апелянта, що на відеозаписі не зафіксовано спілкування працівників поліції зі свідками та відсутності зображення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, а саме долученими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписами, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були допитані в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції.

Відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». Надані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Відеозаписи узгоджуються з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та є достатнім для встановлення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Є необґрунтованими посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки апеляційний суд звертає увагу на те, що підставою для складання поліцейським направлення на проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я є саме попередня згода самого водія на проведення такого огляду, який згідно вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП проводиться за обов`язкової участі поліцейського. Однак зібраними по даній справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 на місці його зупинки відмовився від проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я, що підтверджується долученим до справи відеозаписом подій.

Щодо доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, зазначене спростовується матеріалами справи, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що право керування передано ОСОБА_5 .

Посилання захисника на те, що у ОСОБА_1 не було вилучено водійське посвідчення, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обґрунтовують апеляційні вимоги, оскільки вказана обставина не стосується підстав притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про позбавлення ОСОБА_1 права користуватися юридичною допомогою, апеляційний суд вважає не обґрунтованими та такими, що не спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Так, з відеозапису вбачається, що працівники поліції не обмежували дії ОСОБА_1 та він мав реальну можливість зателефонувати захиснику, а тому твердження апелянта про те, що він був обмежений у праві на захист є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, тому висновок викладений у постанові Савранського районного суду Одеської області від 07 червня 2024 року є законним та обґрунтованим, підстави для скасування або зміни постанови суду відсутні.

Обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам статей 23, 33 КУпАП.

Відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 , про поновлення строку на подання апеляційної скарги задовольнити.

Поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 , строк на подання апеляційної скарги на постанову Савранського районного суду Одеської області від 07 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Савранського районного суду Одеської області від 07 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова