ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2504/24Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М.
Провадження № 33/817/393/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Парубія М.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно постанови, 24 січня 2024 року о 20 год 54 хв. по вул. Л. Українки у м. Тернополі, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року, а провадження у справі закрити. Також просять визнати неналежними та недопустимими доказами по справі про

вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, наявні в справі № 607/2504/24: акт огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння на місці зупинки; направлення на проведення медичного огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного спяніння в спеціалізований медичний заклад; свідоцтво про повірку приладу газоаналізатора марки Алкотест 7510 OIML ARMF 0400; рапорт інспектора поліції УПП в Т/о. ДПП від 24 січня 2024 року; компакт диск із фрагментами відеозаписів: із нагрудних камер інспекторів поліції 472636, 474770; із автореєстраторів службового автомобіля поліції; протокол серії ААД №630581 про адміністративне правопорушення складений 24 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ознаками ст. 130 КУпАП. Свої вимоги мотивують тим, що:

у протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції була вказана невірна адреса проживання ОСОБА_1 ;

суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги такі докази як: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння; направлення на проведення медичного огляду та свідоцтво про повірку приладу газоаналізатора, так як останні не зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення;

направлення на проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння складено не о 21 год 50 хв, а значно пізніше, із яким ОСОБА_1 не ознайомлено;

поліцейським не складався, перед оформлення направлення, первинний необхідний документ Акт огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;

працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 ;

суд першої інстанції помилково прийшов до безпідставного висновку про те, що працівники поліції при зупинці транспортного засобу ОСОБА_1 не вчиняли протиправних дій, проігнорувавши при цьому доводи ОСОБА_1 та показання ОСОБА_2 ;

не взяв суд першої інстанції до належної уваги у своїх висновках довідку СТО ФОП ОСОБА_3 про відповідність пристроїв освітлення в автомобілі ОСОБА_1 , а також фототаблицю задніх приладів освітлення ТЗ ОСОБА_4 , на якій відображено стан цих приладів і відсутність жодних пошкоджень;

відносно ОСОБА_1 поліцейські не склали жодних адмінматеріалів за невідповідність приладів освітлення в його транспортному засобі чи за порушення якихось інших ПДР;

відносно ОСОБА_1 поліцейські провели незаконний, несанкціонований обшук без його на те дозволу та згоди;

працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки сп`яніння;

як у фабулі протоколу так і в адміністративних матеріалах, не зазначено що саме за технічний прилад використовувався поліцейським при огляді очей ОСОБА_1 ;

працівники поліції не направляли ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння в КНП ТОЦСНЗ ТОР, направлення поліцейського на проведення огляду пред`явлено не було;

ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння саме в медичному закладі КНП «ТОЦСНЗ» ТОР;

працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 порядок та процедуру огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння;

поліцейським не було зазначено ідентифікаційних заводських номерів і назв технічних приладів відеофіксаціїї якими і проводились ці відеозаписи події правопорушення та огляду водія на стан сп`яніння;

на відеозаписі відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення копії відеозапису;

суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, та не надав належної правової оцінки як письмовим поясненням ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , так і їх показання надані уже в судовому засіданні по справі, якими повністю вони підтвердили свої письмові пояснення під присягою;

суд першої інстанції не взяв до уваги у своїх висновках приюдиційну судову практику Тернопільського апеляційного суду, Восьмого Львівського апеляційного адміністративного суду та Верховного суду, в яких саме судами було визнано протиправність первинних дій працівників поліції та визнано протиправність усіх і подальших похідних від цих первинних протиправних дій поліцейських;

як працівниками поліції, так і судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що зіниці очей ОСОБА_1 , в силу його професії і роботи із освітлювальними моніторами комп`ютерного обладнання, уже на світло не реагують через вплив освітлення моніторів;

так як ОСОБА_1 не було відомо в який саме заклад його хочуть завести поліцейські для проведення медичного огляду, спонукало його задуматись про сумнівність цього закладу і невідповідність його працівників та відсутність у ньому спеціалізованого сертифікованого обладнання;

інспектором поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 порядок і процедуру проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння;

в порушення вимог ст.268 КУпАП, ОСОБА_1 не було роз`яснено працівниками поліції його процесуальних прав.

Заслухавши доводи захисника Парубія М.М., який просив проводити розгляд у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, а також врахувати судову практику у справі №607/18456/23, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №630581 від 24 січня 2024 року; відеоматеріалах з автореєстратора патрульного автомобіля та нагрудних камер працівників поліції; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 січня 2024 року.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки сп`яніння, не направляли його на стан наркотичного сп`яніння в КНП ТОЦСНЗ ТОР, і те, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння саме в медичному закладі КНП «ТОЦСНЗ» ТОР спростуються наявними у справі та дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису (файл export-f1sgh.mp4 починаючи з 21:30:40 год по 22:00:00 год) вбачається, що працівник поліції неодноразово, у зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння, які були озвучені ОСОБА_1 , а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці, пропонував останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння саме у медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з метою встановлення наркотичного сп`яніння, на що останній категорично відмовився. При цьому поліцейським неодноразово було роз`яснено водію ОСОБА_1 як порядок та процедуру огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, так і наслідки відмови від такого огляду.

Таким чином, дані зафіксовані на вказаному відеозаписі повністю спростовують доводи апелянта, що поліцейський діяв без дотриманням вимог ст.266 КУпАП та відповідних підзаконних актів, якими визначено порядок направлення водіїв для огляду на стан сп`яніння і порядок проведення такого огляду.

Не заслуговують на увагу твердження апелянтів про те, що в порушення вимог ст.268 КУпАП, ОСОБА_1 не було роз`яснено працівниками поліції його процесуальних прав, так як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , останньому було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка їх склала і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зауважень щодо не ознайомлення його зі складеними матеріалами, а також не роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, а також ст.63 Конституції України від ОСОБА_1 не надходило.

Також, дані твердження спростовуються і наявним у справі відеозаписом (файл export-f1sgh.mp4 починаючи з 22:01:00 год), з якого вбачається, що ОСОБА_1 , було ознайомлено з його правами та обов`язками.

Безпідставними є твердження апелянтів про те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги такі докази як акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та свідоцтво про повірку приладу газоаналізатора оскільки, як вбачається із оскаржуваної постанови, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції не брав до уваги вищевказані докази.

Доводи апеляційної скарги про те, що направлення на проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння складено не о 21 год 50 хв, а значно пізніше, із яким ОСОБА_1 не ознайомлено є неналежними, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд. У такому випадку, тобто у разі категоричної відмови водія від проходження медичного огляду, час складання працівниками поліції направлення водія у відповідний медичний заклад чи факт його не складення, правового значення для кваліфікації дій водія не має.

За змістом положень частин третьої, четвертою ст.266 КУпАП підставою для направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я є попередня згода самого водія на проходження такого огляду, який згідно п.7 розділу 1, п.п.8,9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я за обов`язкової участі поліцейського не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зібраними у цій справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, що підтверджується долученим до справи відеозаписом, а тому вищевказані доводи апеляційної скарги є помилковими.

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи апелянта про скасування постанови суду першої інстанції через те, що поліцейським не було зазначено ідентифікаційних заводських номерів і назв технічних приладів відеофіксаціїї якими і проводились ці відеозаписи події правопорушення та огляду водія на стан сп`яніння, так як положення ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративні правопорушення такої вимоги не містить.

Відсутність у матеріалах справи акта огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, так як в даному випадку такий акт не складався через відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції є порушенням вимог п.2.5 ПДР України та утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що відносно ОСОБА_1 поліцейські провели незаконний, несанкціонований обшук без його на те дозволу та згоди, а також те, що суд першої інстанції помилково прийшов до безпідставного висновку про те, що працівники поліції при зупинці транспортного засобу ОСОБА_1 не вчиняли протиправних дій, суд апеляційної інстанції оцінює критично, з огляду на те, що вказані доводи спростовуються матеріалами справи. Зокрема, відеоматеріалами наявними в матеріалах справи підтверджується вчинення поліцейськими правомірних дій, передбачених ст.266 КУпАП, пов`язаних із виявленням ознак сп`яніння і спрямованих на проходження ОСОБА_1 огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння. При цьому, інші дії працівників поліції, які апелянт вважає незаконним обшуком, не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі складанням протоколу про порушення вимог ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, як вбачається із наявного у матеріалах справи відеозапису, після зупинки ОСОБА_1 , його було повідомлено про причину зупинки його транспортного засобу, на що водій не висловлював будь яких заперечень щодо підстав зупинки його транспортного засобу.

Проводячи поверхневу перевірку працівник поліції послався на ст.34 Закону України «Про національну поліцію», яким визначено, поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб.

В свою чергу, п.10 «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого постановою КМУ №1456 від 29.12.2021 визначено, що уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі, серед іншого, якщо водієм порушені Правила дорожнього руху.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №2102-ІХ від 24.02.2022 на території України оголошений воєнний стан у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України, строк якого в подальшому було неодноразово продовжено Указами Президента України.

На підставі аналізу вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку із тим, що задні габарити його транспортного засобу не відповідали п.6.1.2 ДСТУ 3649:2010. Під час спілкування із ОСОБА_1 , у працівника поліції виникла підозра, що останній перебуває в стані наркотичного сп`яніння у зв`язку із тим, що зіниці його очей не реагували на світло, поведінка його не відповідала обстановці, і було виражене тремтіння пальців рук, внаслідок чого спочатку було оглянуто його речі та транспортний засіб на предмет заборонених речей. А потім було запропоновано останньому пройти огляд у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння, на що останній відмовився.

Висловлені в ході апеляційного розгляду доводи захисника про необхідність врахування практики Тернопільського апеляційного суду у справі 607/18456/23, в якій апеляційний суд прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження за ст.130 КУпАП через скасування в порядку адміністративного судочинства постанови про притягнення водія до відповідальності за порушення ПДР і відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення будь-яких інших відомостей про порушення цим водієм ПДР, є неналежними і нерелевантними до справи, що розглядається на даний час, в якій наявні відомості про підстави зупинки автомобіля ОСОБА_1 , а саме відеозаписи нагрудних камер поліції, якими підтверджується наявність у вказаного автомобіля невідповідностей вимогам ПДР і розмову водія з працівниками поліції, зі змісту якої видно, що ОСОБА_1 наявність такої невідповідності не заперечує.

Відтак, транспортний засіб «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за наявності для того відповідних передбачених законом підстав та апеляційний суд не вбачає в діях поліцейських порушень вимог закону щодо підстав для зупинки транспортованого засобу.

Доводи апеляційної скарги про те, що на ОСОБА_1 не винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не є підставою для скасування оскарженої постанови, так як у справі наявні інші фактичні дані щодо законності підстав зупинки автомобіля .

Крім того, суд апеляційної інстанції критично ставиться до вищевказаних доводів апелянта, оскільки стверджуючи в апеляційній скарзі, що дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 були незаконними апелянт не наводить жодних відомостей про оскарження таких дій поліції в порядку, передбаченому КАС України, або до правоохоронних органів вищого рівня.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, та не надав належної правової оцінки поясненням ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року суд першої інстанції дав оцінку поясненням ОСОБА_5 , та не прийняв до уваги, навівши належні обґрунтування такого рішення.

Інші доводи апеляційної скарги, які перевірені в ході апеляційного розгляду, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Парубія М.М. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя