ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1209/24 Справа № 243/2427/23 Суддя у 1-й інстанції - Агєєва О.В. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Тютюника В.В., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 06 червня 2023 року о 21 годині 03 хвилин в м.Слов`янськ, по вул. Данила Галицького біля буд. 17, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та проходження такого огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП

На вказане рішення захисник Тютюник В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. На відео відсутні відомості, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Вказує, що автомобіль BMW, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був припаркований біля паркану церкви, де ОСОБА_2 та його знайомий сиділи в ньому та спілкувались з виключеним двигуном. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено найменування технічного засобу, на який було зафіксоване правопорушення. Робітниками поліції був проігнорований ЗУ «Про національну поліцію», оскільки вони не представились та не показали посвідчення ОСОБА_1 . Крім того, слід зауважити, що письмові показання свідків, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, є ідентичними. Робітниками поліції не були роз`ясненні права ОСОБА_1 та в протоколі вони не вірно вказали місце його зупинки. Захисник наголошує, що ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом.

Захисник Тютюник В.В., просить задовольнити клопотання про закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 38 КУпАП, оскільки строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув 06.06.2024 року.

Перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2. 5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.

Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Так, факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відмовився від пропозиції пройти на місці огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних засобів, а саме газоаналізатору Драгер, в присутності двох свідків.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність дій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено поліцейськими, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до відеозапису з бодікамери поліцейських ОСОБА_1 було зупинено 06.06.2023 року о 21-03 годин під час дії в Донецькій області комендантської години, коли рух транспортних засобів забороняється.

Контроль дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовим комендантом на спеціально виділені для цієї мети комендантські патрулі, до складу яких входять поліцейські Національної поліції України, військовослужбовці ЗС України та можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії України та державної прикордонної служби України.

У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що в даному випадку дії працівників поліції були законні, вони діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а знаходився в його салоні, спростовуються відеозаписом з бодікамери робітника поліції, з якої вбачається що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля, після зупинки транспортного засобу співробітниками поліції він вийшов з автомобіля, перебуваючи на місці водія.

Крім того, не знайшли свого твердження і доводи захисту, про невірне зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення місця зупинки автомобіля BMW, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля будинку 17 по вул. Данила Галицького, а згідно відеозапису він був зупинений біля церкви по тій же вулиці, однак вказані протиріччя не мають істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу.

Доводи захисту з приводу відсутності найменування технічного засобу, на який було зафіксоване правопорушення, в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду першої інстанції заслуговують на увагу, але при детальному вивченні відеозапису вбачається, що на відео вказані номер, час, дата та прізвище робітника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, апеляційний суд зазначає, що вказане не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З відео чітко вбачається що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місце зупинки за допомогою технічних засобів та і в медичному закладі, в присутності двох свідків, робітниками поліції роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, тому доводи захисту про грубе порушення вимог ст. 266 КУпАП не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Крім того, робітником поліції ОСОБА_3 , відповідно до вимог ЗУ «Про національну поліцію», після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , він назвав свою посаду та звання, попередив про причину зупинки, що підтверджується відеозаписом долученим до протоколу про адміністративне правопорушення та спростовує доводи захисту в цій частині.

Обговорюючи доводи захисту про ідентичні письмові пояснення свідків, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено два письмових пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які чітко зазначили місце, час та дату скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо клопотання захисника про закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі ст. 38 КУпАП, то апеляційний суд зазначає, що на час ухвалення рішення місцевим судом, строк накладення адміністративного стягнення не закінчився, тому дане рішення є законним та не підлягає скасуванню, а клопотання захисника не може бути задоволено.

Невизнання своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.

Враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, суддя, оцінивши кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, правильно визнав їх належними, допустимими та достовірними, щоб дійти висновку про доведенось вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР України.

Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, то підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

Постанова суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Тютюника В.В. без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя