№ 3/183/5943/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в :

23 жовтня 2024 року о 16 годині 45 хвилин по вул. Гідності, 66 в м. Самар Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2103», н/з НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 а) Правил дорожнього руху.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи. Разом із тим, 06.11.2024 на адресу суду через канцелярію останній подав заяву про розгляд справи в його відсутності, яка була подана ним в присутності його законного представника матері ОСОБА_2 , в якій останній зазначив, що в майбутньому обіцяє не порушувати та просить обмежитися попередженням. При цьому мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 в заяві зазначила, що з сином проведено профілактичну бесіду.

Суд вважає встановленою вину ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, на підставі таких доказів, досліджених судом: протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 157241, яким зафіксовано факт правопорушення; письмових пояснень ОСОБА_1 , викладених ним у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він не буде керувати; рапорту інспектора ВРПП Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 23.10.2024 та відеозапису з нагрудної боді камери поліцейського за фактом порушення.

Відповідно до п. 2.1 а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Під час розгляду справи судом знайшло підтвердження того, що вказані вимоги п. 2.1 а) Правил дорожнього руху ОСОБА_1 як водієм були порушені, останній керував транспортним засобом не маючи відповідного права.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

ОСОБА_1 на час вчинення адміністративного правопорушення виповнилось 16 років, тобто він досяг віку, з якого відповідно до ст. 12 КУпАП настає адміністративна відповідальність.

Як передбачено ч. 2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, свого доходу не має, вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, суд дійшов висновку, що на підставі ст. ст. 13, 24-1 КУпАП до нього повинно бути застосовано захід адміністративного впливу у вигляді попередження, що у відповідно до ст. 23 КУпАП буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Оскільки заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП, не є адміністративними стягненнями у розумінні ст. 23 КУпАП, тому стягнення судового збору не допускається.

Керуючись статтями 13, 23, 24-1, 33-35, 126, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього захід адміністративного впливу у вигляді попередження.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.І. Гузоватий