Номер провадження: 33/813/1798/24
Номер справи місцевого суду: 510/919/24
Головуючий у першій інстанції Бошков І.Д.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., в присутності захисника Златі Н.С. та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в режимі відеоконференції його апеляційну скаргу на постанову Ренійського районного суду Одеської обл. від 05.06.2024 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Рені Одеської обл., громадянина України, інспектора прикордонної служби 1 категорії - моториста відділення прикордонних катерів впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17 000 грн, а також стягнено з нього на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Відповідно до вказаної постанови суду, 14.04.2024, в період з 07 по 09 год. інспектор спостереження ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 ніс службу в районі прикордонного знаку № 1345 в п/зн «Пост спостереження». Внаслідок неналежного несення служби у вищевказаному наряді, в районі п/зн 1345 о 07:05 год. було вчинено порушення державного кордону громадянином України в напрямку з України до респ. Румунія на плавзасобі через річку Дунай, який запросив одну з форм тимчасового захисту на території респ. Румунії. Даний факт стався внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п. 10 ст. 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ, затвердженої наказом МВС №1261 від 19.10.2015. Факт недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби встановлено за результатами службового розслідування.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП в умовах особливого періоду.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись з постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною, винесена при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на такі обставини:

- в порушення ст. 268 КУпАП суд порушивши його право на захист та не надав можливості скористатися правовою допомогою, брати участь у судовому засіданні, надавати пояснення, докази та заявляти клопотання;

- висновок суду 1-ої інстанції про те, що протокол про адміністративне правопорушення є належним та допустимим доказом та складався в його присутності є помилковим, оскільки протокол складався за його відсутності, сам по собі протокол без підтвердження іншими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення, а є лише формою фіксації такого правопорушення; в протоколі не зазначено в чому саме виражається його недбале ставлення до військової служби, що саме він порушив;

- до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного об`єктивного (в т.ч. письмового) доказу щодо вчиненого ним правопорушення, а висновок службового розслідування по факту порушення державного кордону не містить доказів його недбалого ставлення до військової служби, такий висновок лише фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення і при цьому не породжує обов`язкових юридичних наслідків;

- є незрозумілим та носить характер припущень висновок суду про те, що невизнання ним своєї вини є небажанням втратити премії або надбавки до заробітної плати, оскільки в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо нарахування/утримання премій або надбавок до заробітної плати і таких пояснень він не надавав.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду 1-ої інстанції від 05.06.2024 та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Златі Н.С., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Так, ОСОБА_1 інкримінується недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, зокрема, внаслідок неналежного несення ним служби у прикордонному наряді та порушення вимог п. 10 ст. 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ, затвердженої наказом МВС від 19.10.2015 № 1261, в районі п/зн 1345 о 07:05 год. було вчинено порушення державного кордону одним громадянином України в напрямку з України до респуб. Румунія на плавзасобі через річку Дунай, який запросив одну з форм тимчасового захисту на території Румунії.

В обґрунтування доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, суд 1-ої інстанції послався на досліджені в судовому засіданні та долучені до матеріалів справи докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 264377 від 26.04.2024 року;

- висновок службового розслідування по факту порушення державного кордону на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б);

- письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

На підставі аналізу зазначених доказів, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП повністю доведена.

Разом із тим, апеляційний суд не погоджується із вищевказаним висновком суду 1-ої інстанції з огляду на наступні обставини.

Так, диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП є бланкетною, містить опис адміністративного правопорушення в загальних рисах.

Бланкетна диспозиція це один з різновидів диспозиції норми, яка називає склад правопорушення, проте для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій.

Використання бланкетних диспозицій має важливе значення у праві, адже дозволяє не «перевантажувати» закон великими за обсягом описаннями діяння у диспозиції статті.

Апеляційний суд вважає, що бланкетна диспозиція містить правила поведінки в найзагальнішій формі, відсилаючи суб`єкта реалізації до інших правових норм. За відсутності посилання на конкретний нормативний акт, яким передбачено правило поведінки, порушене особою, відповідальність не настає.

Так, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 264377 від 26.04.2024 року, ОСОБА_1 інкримінується те, що він 14.04.2024, в період з 07 по 09 год. спільно з ОСОБА_2 ніс службу в районі прикордонного знаку № 1345 в п/зн «Пост спостереження» і внаслідок неналежного несення ним служби у вищевказаному наряді, в районі п/зн 1345 о 07:05 год. було вчинено порушення державного кордону громадянином України в напрямку з України до респ. Румунія на плавзасобі через річку Дунай, який запросив одну з форм тимчасового захисту на території Румунії.

Даний факт за версією посадової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, стався внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п. 10 ст. 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ, затвердженої наказом МВС №1261 від 19.10.2015.

У підтвердження факту недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби до протоколу додано висновок службового розслідування по факту порушення державного кордону на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б).

Об`єктивна сторона недбалості припускає несумлінне ставлення військової службової особи до службових обов`язків, які на неї покладені, що виражається у невиконанні таких обов`язків або неналежному їх виконанні.

При встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків, на переконання суду апеляційної інстанції, необхідно встановити, чи винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставить йому у провину.

Натомість, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, у підтвердження викладених фактичних обставин, до нього долучено лише висновок службового розслідування по факту порушення державного кордону на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) без зазначених у ньому додатків, посилання на які, як на матеріали службового розслідування, міститься у висновку службового розслідування, та виходячи із яких встановлено неналежне несення ОСОБА_1 прикордонної служби, внаслідок чого начальнику відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) було запропоновано скласти матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУПАП, відносно інспектора прикордонної служби 1 категорії моториста відділення прикордонних катерів впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) головного сержанта ОСОБА_1 .

В цьому контексті апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів щодо вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а висновок службового розслідування по факту порушення державного кордону не є доказом його недбалого ставлення до служби, такий висновок лише фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення і при цьому не породжує обов`язкових юридичних наслідків.

Окрім того, як вже було зазначено вище, висновок містить лише рекомендації щодо складення протоколів про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП відносно, зокрема, ОСОБА_1 .

Разом із тим, в даному випадку апеляційний суд також наголошує на відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження наслідків правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 .

В той же час, ОСОБА_1 у наданих ним під час здійснення службового розслідування письмових поясненнях вказав, що ним за час несення служби в прикордонному наряді ознак порушення чи підготовки до порушення державного кордону не виявлено (а.с. 12).

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення не було доведено наявності в діях ОСОБА_1 наявності ознак складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Зазначені обставини були залишені поза увагою судом 1-ої інстанції, на підставі чого ОСОБА_1 було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист та спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Отже, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, а тому всі сумніви та припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення повинні тлумачитися на його користь.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд 1-ої інстанції, не забезпечивши повноту, всебічність та об`єктивність судового розгляду, проігнорувавши відсутність вагомих доказів у справі, дійшов безпідставного та помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Що стосується посилань апелянта на порушення судом 1-ої інстанції його права на захист, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не встановлені, водночас, під час апеляційного розгляду таке право останнім було реалізовано у повному обсязі.

Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Отже апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду 1-ої інстанції скасуванню із закриттям провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ренійського районного суду Одеської обл. від 05.06.2024 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца