Справа №461/6953/24
Провадження №3/461/2735/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року місто Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Кітов О.В., з участю представника Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцького Б.І., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 31.01.2002 Комунарським РВ ЗМУ УМВС України у Запорізькій області, персональний номер ,

за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

11.03.2024 близько 01 год. 58 хв. у зону митного контролю пункту пропуску «Грушів-Будомєж» митного поста «Грушів» Львівської митниці заїхав транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_2 / НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_4 ), яким переміщувалися автомобілі марки «ACURA RD», номер кузова НОМЕР_5 , та «TOYOTA COROLLA CROSS», номер кузова НОМЕР_6 , за митними деклараціями типу ЕЕ №№ 24UA65U5 від 09.03.2024 та 24UA64U8 від 11.03.2024 відповідно.

Як підставу для пропуску на митну територію України товару «Легковий автомобіль після ДТП, марки: TOYOTA, модель: COROLLA CROSS, що був у використанні, 2023 року випуску, модельний рік - 2023, номер кузова: НОМЕР_6 , двигун - бензиновий, номер двигуна - немає даних, об`єм двигуна 1986 см3. Загальна кількість місць для сидіння - 5, включаючи водія. Країна виробництва США. Призначений для переміщення дорогами загального користування» за митною декларацією типу ЕЕ № 24UA64U8 від 11.03.2024 водієм було подано наступні документи:- довіреність № 613 від 06.03.2024;- рахунок-фактуру №9738 від 22.12.2023;- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (salvage certificate) №G32954H від 20.10.2023.

Відповідно до вказаних документів та митної декларації типу ЕЕ №24UA64U8 покупцем та отримувачем автомобіля марки «TOYOTA COROLLA CROSS», номер кузова НОМЕР_6 , а також особою, відповідальною за фінансове регулювання, є громадянин України ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 31.01.2022 Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, персональний номер ), відправник «Lion Motors Group LLC», вартість товару становить 11 883 доларів США, що станом на 11.03.2024 за курсом НБУ становить 453 229,50 гривень.

Автомобіль переміщується громадянином України ОСОБА_3 відповідно до довіреності № 613 від 06.03.2024, якою громадянин України ОСОБА_2 уповноважив його бути його представником з питань підписання та оформлення документів щодо придбання на території України та за кордоном на його ім`я транспортного засобу будь-якої марки, за ціну та на умовах на його розсуд, а також представляти його інтереси в державних установах та інших організаціях, підприємствах незалежно від їх форм власності та підпорядкування з питань, пов`язаних з виконанням цієї довіреності, в тому числі в митних органах та сервісах МВС (…). Довіреність № 613 від 06.03.2024 посвідчена приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чичековою Ганною Савелієвною (свідоцтво про право зайняття нотаріальною діяльністю № 7598).

Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 20.03.2024 № 19375/08.5-24 (вх. Львівської митниці №28921/8.19 від 21.03.2024) на лист Львівської митниці від 14.03.2024 № 20-03/20-01/14/7733 повідомлено: «робоче місце приватного нотаріуса Бердянського районного нотаріального округу Чичекової Г.С. розташоване на тимчасово окупованій території, приватна нотаріальна діяльність ОСОБА_4 зупинена, про що внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру нотаріусів, ОСОБА_4 у 2024 році приватну нотаріальну діяльність не здійснювала».

Таким чином встановлено, що довіреність № 613 від 06.03.2024 приватним нотаріусом Чичековою Ганною Савелієвною не видавалась та не посвідчувалась, а тому подана до митного контролю довіреність є підробленою.

Відповідно до частини 6 статті 265 Митного кодексу України, декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Тобто довіреність від № 613 від 06.03.2024 є документом без якого неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон.

За вчинення дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товарів з приховуванням від митного контролю відносно громадянина України ОСОБА_3 було складено протокол про порушення митних правил № 0420/20900/24 від 04.04.2024 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 митного кодексу України.

Постановою судді Львівський апеляційного суду від 02.08.2024 провадження у справі № 461/4645/24 відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вказаної постанови апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 не був декларантом, а здійснював лише перевезення автомобіля. Крім цього, документи для митного оформлення переміщуваних ОСОБА_3 автомобілів були надані директором ТОВ «ВІП БРОК», яке здійснювало декларування вказаного автомобіля, що випливає з його пояснень.

Громадянин України ОСОБА_5 (директор ТОВ «ВІП БРОК», ) у своїх поясненнях зазначив, що надання митно-брокерських послуг громадянину ОСОБА_2 здійснювалося ним на підставі договору-доручення на надання митно-брокерських послуг від 07.03.2024. Всі документи для здійснення декларування вказаного автомобіля було ним отримано від ОСОБА_2 .

Відповідно до митної декларації типу ЕЕ № 24UA64U8 від 11.03.2024, рахунку-фактури №9738 від 22.12.2023 та платіжної інструкції № 0.0..1 від 11.03.2024 громадянином України ОСОБА_2 22.12.2023 придбано автомобіль марки «TOYOTA COROLLA CROSS», номер кузова НОМЕР_6 , 07.03.2024 укладено з ТОВ «ВІП БРОК» договір-доручення на надання митно-брокерських послуг та 11.03.2024 здійснено передоплату за митне оформлення вказаного автомобіля. Тобто громадянину України ОСОБА_2 було відомо, що на його адресу переміщується вказаний автомобіль та про необхідність здійснення його митного оформлення.

З метою з`ясування обставин ввезення на митну територію України вказаного автомобіля та прийняття участі у складанні протоколу про порушення митних правил Львівською митницею листом від 13.08.2024 № 20-03/20-03/10/22253 було викликано гр. ОСОБА_2 , однак у визначений час він не з`явився та про причини неявки не повідомив.

Таким чином громадянином України ОСОБА_2 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скерував подав до суду клопотання про повернення матеріалів справи до Львівської митниці для доопрацювання. Клопотання вмотивоване тим, що в матеріалах справи міститься лист Львівської митниці від 13.08.2024 року про виклик ОСОБА_2 , за яким він мав прибути до Львівської митниці в термін до 19.08.2024 року. Згідно даних за поштовою накладною № 517 вищевказаний лист було відправлено 13.08.2024 року, але ОСОБА_2 його так і не отримав. Відтак, ОСОБА_2 не міг з`явитися та реалізувати своє право на присутність під час вкладання протоколу про порушення митних правил та надання пояснень, адже не з`явився та про причини неявки не повідомив через те, що він не отримав лист про виклик. Також з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 був надісланий примірник протоколу про порушення митних правил , що суперечить ч .9 ст. 494 МК України.

Зі змісту частини першої статті 487 МК України випливає, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 488 МК України, провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Згідно з частиною першою статті 494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ч.9 ст. 494 МК України, якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою (місце проживання або фактичного перебування).

В матеріалах справи міститься поштове відправлення ОСОБА_2 примірника протоколу про порушення митних правил №1020/20900/24 від 19.08.2024 року на адресу зазначену у такому: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки відділення поштового зв`язку копія протоколу не вручені та повернуті на адресу митного органу, з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Таким чином, Львівська митниця Держмитслужби вжила всіх, передбачених ч.10 ст. 494 МК України заходів щодо вручення примірника протоколу про порушення митних правил №1020/20900/24 від 19.08.2024 року ОСОБА_2 .

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 під час розгляду справи факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України заперечив. Зазначив, що митна декларація ІМ ЕЕ №24UA64U8, на підставі якого відповідний транспортний засіб в`їхав на митну територію України відноситься до попередньої митної декларації, з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення. Представник зазначає, що декларантом за митною декларацією виступало ТОВ «ВІП БРОК», а вантажоодержувачем ОСОБА_2 . Представник вказує, що ОСОБА_2 самостійно не займався збором всієї необхідної для митного оформлення документації, делегував цей процес іншим особам. Про довіреність, яка стала підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 нічого не відомо. Відтак, представник просить провадження у справі закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Представник Львівської митниці Державної митної служби протокол підтримав.

Заслухавши доводи представника митниці та представника особи відносно якої складено протокол, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1 Митного Кодексу України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

У відповідності до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України).

Згідно ч. 1 ст. 483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення, зокрема, є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю та з поданням органу доходів до митного оформлення документів, що одержані незаконним шляхом та містять неправдиві відомості стосовно одержувача товару.

Переміщення товарів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон: з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка його вчинила характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 483 МК України, склад вищевказаного правопорушення полягає саме в умисному переміщенні товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товарів.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (частина 1 статті 257 МК України).

Частиною 6 статті 265 МК України визначено, що декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, та надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Частинами 6 та 8 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо). З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у дій декларації.

Частиною 1 ст. 266 Митного кодексу України визначено, що декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого митним Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Частиною 3 статтею 335 Митного кодексу України визначено, що у встановленому цим Кодексом порядку з митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами. З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч. 8 ст. 264 МКУ).

Відповідно до положень ст. 4 Митного кодексу України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п.23).

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм Митного кодексу України, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24)

Митні правила - встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом та іншими законами України (п.28).

Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Товарами, відповідно до пункту 57 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, є будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Судом встановлено, що 11.03.2024 близько 01 год. 58 хв. у зону митного контролю пункту пропуску «Грушів-Будомєж» митного поста «Грушів» Львівської митниці заїхав транспортний засіб з реєстраційним номером AC4418HM/ НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_4 ), яким переміщувалися автомобілі марки «ACURA RD», номер кузова НОМЕР_5 , та «TOYOTA COROLLA CROSS», номер кузова НОМЕР_6 , за митними деклараціями типу ЕЕ №№ 24UA65U5 від 09.03.2024 та 24UA64U8 від 11.03.2024 відповідно.

Автомобіль переміщувався громадянином України ОСОБА_3 відповідно до довіреності № 613 від 06.03.2024, якою громадянин України ОСОБА_2 уповноважив його бути його представником з питань підписання та оформлення документів щодо придбання на території України та за кордоном на його ім`я транспортного засобу будь-якої марки, за ціну та на умовах на його розсуд, а також представляти його інтереси в державних установах та інших організаціях, підприємствах незалежно від їх форм власності та підпорядкування з питань, пов`язаних з виконанням цієї довіреності, в тому числі в митних органах та сервісах МВС (…).

Довіреність № 613 від 06.03.2024 посвідчена приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чичековою Ганною Савелієвною (свідоцтво про право зайняття нотаріальною діяльністю № 7598).

Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 20.03.2024 № 19375/08.5-24 (вх. Львівської митниці №28921/8.19 від 21.03.2024) на лист Львівської митниці від 14.03.2024 № 20-03/20-01/14/7733 повідомлено: «робоче місце приватного нотаріуса Бердянського районного нотаріального округу Чичекової Г.С. розташоване на тимчасово окупованій території, приватна нотаріальна діяльність ОСОБА_4 зупинена, про що внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру нотаріусів, ОСОБА_4 у 2024 році приватну нотаріальну діяльність не здійснювала».

Таким чином встановлено, що довіреність № 613 від 06.03.2024 приватним нотаріусом Чичековою Ганною Савелієвною не видавалась та не посвідчувалась, а тому подана до митного контролю довіреність є підробленою.

Суд не бере до уваги довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Федосенком К.О., реєстровану в реєстрі за номер 448, оскільки така посвідчена 03.04.2024 року, та станом на день перетину кордону 11.03.2024 року ОСОБА_3 , як на підставу для пропуску на митну територію України транспортного засобу, не подавалась.

Відтак, винність ОСОБА_2 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновок про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, яка виразилась у тому, що ним вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Твердження сторони захисту, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення спростоване дослідженими судом письмовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Так, незважаючи на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, підтверджується протоколом про порушення митних правил №1020/20900/24 від 19.08.2024 року, митною декларацією типу ЕЕ № 24UA64U8 від 11.03.2024, довіреністю № 613 від 06.03.2024, рахунком-фактурою №9738 від 22.12.2023, листом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.03.2024 № 19375/08.5-24, доповідними записками, службовими записками, та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Матеріалами справи про порушення митних правил доведено, що саме в діях ОСОБА_2 наявний умисел на порушення митних правил, передбачених митним законодавством України.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 судом не встановлено.

За вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, передбачено накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що вартість товарів - безпосередніх предметів порушення митних згідно протоколу про порушення митних правил №1020/20900/24 від 19.08.2024 року становить 453229,50 грн.

Відтак, приймаючи до уваги характер вчинених правопорушень, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, приходжу до висновку, що на ОСОБА_2 слід накласти штраф в межах встановлених санкцією ч. 1 ст. 483 МК України, у розмірі 50 % вартості товарів, що становить 226614 гривень 75 копійок, без конфіскації товарів безпосередніх предметів порушення митних правил.

Суд вважає, що таке стягнення не порушуватиме справедливий баланс між загальними правилами декларування та правом власності особи, забезпечить дотримання справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи, узгоджується з принципом верховенства права, буде пропорційним стягненням по відношенню до вчиненого.

Згідно ст. 519 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витратна провадження або розгляд справи. До витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що виплачуються експерту за виконання його обов`язків та за роботу, виконану за дорученням митного органу, виплати добових, компенсації на проїзд до митного органу і назад та наймання приміщення, а також кошти, одержані свідком на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для дачі пояснень.

Відповідно до ст. 520 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил.

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.

Окрім того, на підставі ч.1 ст.519 МК України та розрахунку витрат на зберігання на складі митниці, з правопорушника слід стягнути суму витрат за зберігання, яка складає 35469 гривень 92 копійки.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 226614 гривень 75 копійок, без конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

Вилучений згідно протоколу про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил №1020/20900/24 від 19.08.2024 автомобіль марки «TOYOTA COROLLA CROSS», номер кузова НОМЕР_6 повернути ОСОБА_2 для митного оформлення.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил у розмірі 35469 гривень 92 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605,60 гривень судового збору.

У відповідності до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф правопорушником повинен бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Олександр КІТОВ