Справа № 463/3276/24 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 33/811/785/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Рудакевича Юрія Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 8 травня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 , 02 квітня 2024 року, о 02 год. 10 хв. у м. Львові на вул. Медової Печери, 15, керувала транспортним засобом «Daihatsu Terios», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.9 а ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду, закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Наголошує, що вини у вчиненому адміністративному правопорушенні вона не визнає, оскільки час події та час складання протоколу про адміністративне правопорушення не збігаються, окрім того вона не керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та з ознаками такого сп`яніння.

Зазначає, що раніше вона до адміністративної відповідальності не притягувалася.

Повідомляє, що з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що вона не мала ознак алкогольного сп`яніння, окрім того даний відеозапис не є безперервним, на ньому не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №637860 від 2 квітня 2024 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Daihatsu Terios», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився з згоди водія, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager», результат 0,76 проміле, відеозапис здійснювався на нагрудні бодікамери №471089, 471309;

- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6820» (а.с. 1-2), з якої встановлено, що огляд було проведено о 02 год. 24 хв., 2 квітня 2024 року, результат огляду 0,76 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6-7), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, результат огляду 0,76 проміле;

- рапортом працівника поліції (а.с. 8), з якого вбачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль «Daihatsu Terios», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із порушенням комендантської години (2 год. 10 хв.), під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), у зв`язку із чим їй було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, результат огляду 0,76 проміле. ОСОБА_1 з результатом приладу «Drager Alcotest 6820» не погодилася, проте в медичний заклад їхати відмовилася;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «Daihatsu Terios», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , під час дії комендантської години, опитування водія (яка не заперечувала, що припаркувала автомобіль), вході якого у неї було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя) у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі ( ОСОБА_1 просила не проводити огляд). Працівниками поліції надано водію герметично запаковану трубочку, яку вона розпакувала власноруч, надано прилад для тестування, результат огляду 0, 76 проміле, з результатом вона не погодилася від огляду в медичному закладі відмовилася, після чого ОСОБА_1 зазначила, що вживала вдень «пиво». Патрульними повідомлено їй, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, повідомлено про місце розгляду справи, роз`яснено права та обов`язки, після чого вона намагалася домовитися із працівниками поліції. Працівниками патрульної поліції ознайомлено ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення, від підпису у якому вона відмовилася, та відсторонено її від керування транспортним засобом.

Аргументи апелянта, що час події та час складання протоколу про адміністративне правопорушення не збігаються, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер та не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 .

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що на відеозапису автомобіль ОСОБА_1 було зупинено о 2 год. 7 хв. та о 2 год. 10 хв. 2 квітня 2024 року у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим аргументи апелянта, щодо неточності в часі вчинення адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та з ознаками алкогольного сп`яніння, апеляційний суд розцінює критично, оскільки з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівниками поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 (які було повідомлено їй), проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу « Драгер», результат якого показав 0,76 проміле, окрім того вона повідомляла патрульним, що вживала пиво вдень. Також апеляційний суд зазначає, що в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що вживала алкогольні напої напередодні вдень (сидор).

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення

За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення від 2 квітня 2024 року, а саме опитування її, пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі та результат огляду 0,76 проміле.

Твердження апелянта, що вона не керувала транспортним засобом, не приймаються до увагу апеляційного суду.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівниками поліції зафіксовано рух транспортного засобу, а саме паркування транспортного засобу «Daihatsu Terios», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , окрім того вона не заперечувала, що виконувала функції водія.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Личаківського районного суд м. Львова від 8 травня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.