Справа № 188/2325/23
Провадження № 3/188/205/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Cуддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Бурда П.О., розглянувши в смт Петропавлівка матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла від відділення поліції № 3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце роботи: МПУ ШУ «Дніпровське», паспорт НОМЕР_2 , притягнутої за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2023 року о 23.06 по вул. Червоноармійська в с. Дмитрівка Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 керувала моторолером «Spark SP-150S» державний номерний знак НОМЕР_3 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810». Результат огляду позитивний 0,47 %.

Особа, притягнута до відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином у протоколі та судовими повістками.

ЇЇ захисник адвокат Глєбов Г.В. надіслав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, у якому зазначив, що мало місце недотримання поліцейським Інструкції № 1026 щодо порядку роботи та застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки відеозапису та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: в протоколі не зазначено свідків, а огляд проводився за відсутності двох свідків; відсутні докази керування транспортним засобом; виявлення поліцейськими ознак сп`яніння не було зафіксовано відеозаписом; акт огляду на стан сп`яніння не був вручений особі, що притягається до відповідальності; відеозаписи, що містяться в матеріалах справи перериваються та не містять повної фіксації з початку події на порушення вимог інструкції; із відеозаписів, що містяться в матеріалах справи неможливо встановити, чи керувала особа транспортним засобом, неможливо встановити особу, з якою ведеться бесіда і огляд на стан сп`яніння не був зафіксований належним чином (не зафіксовано процедуру огляду та особу що проходила огляд); відеозаписи, що містяться в матеріалах справи, не завірені електронним цифровим підписом; в матеріалах справи не містяться сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Захисник вважає долучені до протоколу про адміністративне правопорушення докази недопустимими та недостатніми для висновку про винуватість ОСОБА_1 .

У рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, тому суддя вважає, що справу можливо розглянути без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вивчивши клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Глєбова Г.В. про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення; протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 492490 від 28.10.2023, у якому ОСОБА_1 зазначила, що відмовилася від надання пояснень і який підписала; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з роздруківкою його результату 0,47%, яка підтверджує дату останнього калібрування засобу 09.12.2022, тобто менше року до його застосування; рапорт інспектора СРПП відділення поліції № 3 Синельниківського РУП ГУНП у Дніпропетровській області Юрченка В.О., який детально виклав обставини правопорушення у цьому рапорті; копію постанови серії БАД № 214299 від 28.10.2023 про накладення на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП, що полягали у відсутності у неї права керування транспортним засобом та не подачі сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку; передивившись диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення в якості речового доказу, суд зазначає таке.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно з п. 4.1 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України (254к/96-ВР) має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України (254к/96-ВР) і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України) (254к/96-ВР).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист основоположних прав і свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у багатьох рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні ЄСПЛ «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із яких будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли надалі своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

У рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року ЄСПЛ у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді цієї справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

З пунктів 2-4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Із аналізу зазначених норм права випливає висновок, що для того, щоб вимога поліцейського до водія про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була правомірною, необхідна наявність достатніх підстав вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики ЄСПЛ, який притримується у своїх рішеннях правової позиції, за якою суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення у справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За приписами пунктів 4 та 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

При перегляді відеозапису, доданого до цього протоколу, підтверджено обставини, викладені як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у інших документах, доданих до нього, і спростовані доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Глєбова Г.В. Відеозапис хоч і складається з чотрирьох файлів, але вони хронологічно послідовні і дата та час на відеозаписах і в характеристиках файлів відповідають зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення.

У ОСОБА_1 при перегляді відеозапису судом виявлена передбачена законодавством ознака алкогольного сп`яніння: порушення мови. Суд не міг перевірити наявність запаху алкоголю з порожнини рота ОСОБА_1 , однак її поведінка свідчила про стан сп`яніння. Отже, наданий суду запис фіксації портативними відеореєстраторами поліцейських факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, містить переконливі доказів наявності у неї ознак алкогольного сп`яніння, які могли би бути законною підставою вимагати від водія проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Здійснення огляду з використанням спеціального технічного засобу, яке супроводжувалося озвученням поліцейським його результату і роз`ясненням права ОСОБА_1 у разі незгоди із цим результатом пройти огляд у закладі охорони здоров`я та її відмова підтверджуються відеозаписом.

Отже, наданий суду запис фіксації портативними відеореєстраторами поліцейських факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, містить переконливі докази наявності у неї ознак алкогольного сп`яніння, які могли би бути законною підставою вимагати від водія проходження медичного огляду на стан сп`яніння, та результат огляду.

Наведені обставини свідчать про дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП.

На відеозаписі відсутні заперечення ОСОБА_1 проти того, що вона керувала транспортним засобом. Крім того, нею та її захисником не надано доказів оскарження нею і скасування постанови серії БАД № 214299 від 28.10.2023 про накладення на неї стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП, що полягали у відсутності у неї права керування транспортним засобом та не подачі сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

Таким чином, суду надано достатньо належних і допустимих доказів викладених у вказаному протоколі обставин, які узгоджені між собою: рапорт поліцейського про виявлене адміністративне правопорушення, копію відеозапису з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, акт огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу з роздруківкою його результату, що дозволяє поза розумним сумнівом визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Роз`яснення ОСОБА_1 її прав під відеозапис, її відмова від надання пояснень і отримання направлення до закладу охорони здоров`я внаслідок згоди з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події, відсутність заперечень і клопотань під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та неодноразове попередження її про те, що ведеться відеозапис, свідчать про те, що її право на захист не було порушено.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Справа «Проніна проти України», № 63566/00, рішення від 18 липня 2006 року, § 23, ЄСПЛ).

Вирішуючи питання про те, яке стягнення слід призначити ОСОБА_1 за вчинене нею правопорушення, суд враховує що вона притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, є однаковим для всіх правопорушників у виді накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, на інших осіб - штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до 1 статті Закону України «Про автомобільний транспорт», водій це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не мала і не має посвідчення водія, що підтверджується доданою до протоколу про адміністративне правопорушення довідкою з інформаційної бази даних НПУ «ІПС «Цунамі», вона не є водієм в розумінні зазначеної норми Закону, отже, на неї слід накласти стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правові підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 9, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 245, 251, 266, 280, п. 1 ч. 1 ст. 284, ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винуватою ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Зобов`язати ОСОБА_1 сплатити штраф протягом 15 днів від дня вручення (отримання) постанови за справою про адміністративне правопорушення в установу банку і копію платіжного документу подати до суду.

Своєчасно несплачений штраф стягнути в примусовому порядку з ОСОБА_1 у подвійному розмірі штрафу, визначеного у цій постанові, тобто в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя П. О. Бурда