Житомирський апеляційний суд
Справа №287/867/24 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Номер провадження №33/4805/1117/24
Категорія ч. 1ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника - адвоката Шень К.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Шень Катерини Федорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 26 червня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Олевського районного суду Житомирської області від 26 червня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 01 травня 2024 року о 23 год. 23 хв., в с. Кам`янка, по вул. Центральній, Коростенського району, Житомирської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Відмовився проходити освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер 6810 та в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. В подальшому водія було відсторонено від права керування транспортним засобом.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Шень К.Ф., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відеозапис доданий до матеріалів справи є неповним та поліцейськими не роз`яснено ОСОБА_1 його права на обов`язки. Крім того, до ОСОБА_1 фактично було застосовано захід забезпечення провадження в справі про адміністративне правопорушення адміністративне затримання, проте порядок такого затримання було порушено.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника адвоката Шень К.Ф., дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №664562 про адміністративне правопорушення від 02.05.2024 (а.с. 3); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_1 були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння (а.с. 3а); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 6); розписку про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с. 5); розписку про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с. 4); копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №321092 від 02.05.2024 (а.с. 7); наявним в матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського (а.с. 9).

Оцінивши зазначені докази, суд першої інстанції зробив висновок, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є повністю доведеною, його дії кваліфіковано правильно, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З переглянутого відеозапису обставин події, зокрема, із відеореєстратора службового автомобіля поліції вбачається, що службове авто слідує за транспортним засобом, через деякий час за допомогою ввімкненого проблискового маячка синього та червоного кольору зупиняє автомобіль, але хто знаходився за кермом автомобіля відео запис не містить. На іншому відеозаписі також не зафіксовано особу водія, яку можливо ідентифікувати. Дана особа жодного пояснення з приводу керування ним автомобілем не надає, як і не називає своє ім`я або будь-які інші ідентифікуючі ознаки особи. Сумніви в тому, що він дійсно знаходиться в стані алкогольного сп`яніння були обґрунтовані, але жодного доказу того, що саме ОСОБА_1 , ймовірно, в такому стані здійснювалося керування транспортним засобом, матеріали справи не містять. Наявність в справі постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, як доказ на спростування доводів ОСОБА_1 , суперечностей та сумнівів не усуває з наведених вище підстав.

Таким чином, відеозаписом обставин події у повній мірі підтверджені доводи апелянта про відсутність доказів керування автомобілем саме ОСОБА_1 за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом статті 256 КУпАП, якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то особа має безумовне право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Крім того, як вбачається з дослідженого апеляційним судом відеозапису обставин події, зокрема, із нагрудної камери поліцейського, останній пропонує пройти освідування, на що особа відмовляються. Працівник поліції зазначає, що буде складено відносно нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та що розгляд відбудеться у суді. В кінці поліціант зазначає, що матеріали відмовляється отримувати, направимо поштою.

Відповідно до змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, він був складений у присутності останнього. Проте, як вбачається із відеозаписів обставин події, які покладені судом першої інстанції в основу доведеності вини ОСОБА_1 , працівники поліції не складали протокол у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також не складали будь-яких інших процесуальних документів. Протокол про адміністративне правопорушення, постанова, акт огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд, розписка про роз`яснення прав і обов`язків та інші документи містять відмітку про відмову особи від підпису. Так відеозапис обставин події свідчить про те, що уповноваженими особами були проігноровані вимоги глави 19 КУпАП, та в спілкуванні з ОСОБА_1 вони обмежилися лише константуванням факту, що останній відмовляється від проходження освідування. Однак, а ні протоколу, ні інших документів складено не було. Вимоги статтей 254, 256, 259, 260 КУпАП категорично обумовлюють обов`язкову присутність особи при складенні відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, (у разі коли таку особу було встановлено) та надають можливість уповноваженим особам у випадку ухилення від своїх процесуальних обов`язків осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, доставляти їх, зокрема, до поліцейського відділку для складення протоколу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, що є безумовною підставою для скасування постанови із закриттям провадження у справі.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В п. 39 Рішення ЄСПЛ «Лучанінова проти України» Суд зробив висновок, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушив заявник у зазначеній справі, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться (справа про адміністративне правопорушення), є кримінальним для цілей застосування Конвенції.

Згідно зі статтею 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Відповідно до змісту частини сьомої статті 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівниками поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були порушенні вимоги КУпАП, за яких цей протокол не можна визнати належним та допустимим доказом, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не була звернута увага, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення. Тому апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Шень Катерини Федорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 26 червня 2024 року скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь