Справа№ 718/1958/24
Провадження№ 3/718/713/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2024 р. м. Кіцмань Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Скорейко В.В., розглянувши матеріали справи, яка надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , місце проживання с.Глинне Рокитнівського району Рівненської області, за ст.204-1 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

18.05.2024 близько 18 год 30 хв ОСОБА_1 , на напрямку 745 прикордонного знаку на відстані 44 000 метрів від лінії Державного кордону на території Мамаївської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області був затриманий у складі групи спільно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за спробу незаконного перетину держаного кордону України з Румунією поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон групою осіб, чим порушив ст.ст.9, 12 Закону України «Про Державний кордон України», тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти протоколу не надав, передбаченим законом правом на правову допомогу не скористався

Суд не наділений повноваженнями щодо розшуку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і вжив усіх можливих заходів для завчасного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Крім того, ОСОБА_1 навіть не поцікавився долею складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, зайнявши пасивну позицію затягування строків судового розгляду.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, так як відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

За таких обставин, керуючись ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.ст.251,252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до статей 7, 254, 279 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, передбачає, що адміністративна відповідальність за даною нормою настає у разі перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частина 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає, відповідальність за що ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.9 ЗУ «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 12 Закону передбачено, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Всебічно вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 286970 від 18.05.2024, письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в яких зазначено, що ОСОБА_1 вину у вчиненому визнав та вказав, що прибув з Рівненської області до Чернівецької області разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , з метою незаконного перетину державного кордону, однак перетнути кордон не вдалося через те, що він разом з вказаними вище особами був затриманий прикордонниками, рапортом начальника відділення боротьби з контрабандою відділу боротьби з транскордонною злочинністю ГОРВ НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_10 від 18.05.2024.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, суд при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, його підвищену небезпечність в умовах воєнного стану, особу правопорушника, який вину визнав, а також враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд доходить висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень в майбутньому, необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення, в межах санкції ч.2 ст. 204-1 КУпАП, у виді штрафу. Підстав для застосування додаткового стягнення у виді конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення не встановлено, оскільки згідно з протоколом про адміністративне затримання від 18.05.2024 у ОСОБА_1 нічого не було вилучено.

Відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" з правопорушниці на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.9, 27, 34-35, 251-252, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , місце проживання с.Глинне Рокитнівського району Рівненської області, винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.2 КУпАП, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , місце проживання с.Глинне Рокитнівського району Рівненської області, в дохід держави 605,60 грн судового збору. (реквізити: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд.

Суддя Василь Скорейко