Справа № 404/8883/24
Номер провадження 3/404/3171/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Кропивницький, Україна

11 листопада 2024 року суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Бурко Руслан Володимирович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця НОМЕР_1 , одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх доньок ОСОБА_2 , 2017 р.н., ОСОБА_2 , 2022 р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_2 ,

за ст. 122- 4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд,-

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обставин, які визнані суддею доведеними.

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 № 137675, ЕПР 1 № 137676, та ЕПР 1 № 137679, складених 27.09.2024 року, ОСОБА_1 27.09.2024 року о 05 год. 50 хв. рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Вокзальна, 42, керував транспортним засобом «Volkswagen Touran», державний номер НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, почервоніння обличчя), від проходження медичного огляду та огляду за допомогою спецтехзасобів на визначення стану сп`яніння відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушено вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, та при цьому рухаючись по вул. Вокзальна, 42, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «ЗІЛ 432921», державний номер НОМЕР_4 , який був припаркований біля правого краю проїзної частини. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого з місця скоєння ДТП зник. Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ст. 122-4 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, ст. 124 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та за ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

2. Позиції сторін у справі. Судовий виклик.

До суду ОСОБА_1 не з`явився, однак направив до суду його захисника адвоката Шевченко М.Л., який пояснив, що вину у скоєнні правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП, вони визнають повністю. Пояснивши, що ОСОБА_1 дійсно допустив правопорушення за ст. 124 КУпАП за обставин, вказаних у протоколі. Разом з тим, вину у скоєнні правопорушень, передбачених за ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнаю повністю. Пояснивши, що ОСОБА_1 в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження, втратив орієнтацією в ситуації, розгубився, злякався, покинув місце ДТП та від`їхавши від місця зіткнення на невелику відстань він одразу повернувся на місце вчинення. Крім того зазначив, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, при цьому отримавши черепно-мозкову травму, а саме струс головного мозку, у зв`язку з чим він не міг повноцінно усвідомлювати значення своїх дій. Разом з тим працівники поліції виявивши, що ОСОБА_1 потребує медичної допомоги, не викликали йому карету швидкої медичної допомоги для надання першої медичної допомоги та з`ясування його стану здоров`я, при цьому обмежившись лише запитанням про його стан самопочуття. Також ОСОБА_1 не було забезпечено захисника для надання правової допомоги, чим порушили його право на захист.

3. Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, мотиви з яких суддя виходив при прийнятті рішення, положення закону яким керувався суддя.

З досліджених доказів вбачається, що водій ОСОБА_1 діяв всупереч вимог п. п. 2.3.б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України і мав технічну можливість уникнути створення умов, що призвели до ДТП. Зазначені порушення вимог ПДР України, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів, які мали місце, беззаперечно вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 137679 від 27.09.2024 р. року та схемою місця ДТП, які підтверджують обставини встановлені судом, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , довідкою з якою вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, які у своїй сукупності підтверджують обставини встановлені в суді.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому, будь-які об`єктивні дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, а тому справи підлягають закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 137675 від 27.09.2024 ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він в порушення п. 2.10 (а) ПДР України, керуючи автомобілем засобу «Volkswagen Touran», державний номер НОМЕР_3 , скоїв ДТП, після чого з місця скоєння ДТП зник.

При цьому будь-які докази про те, що ОСОБА_1 дійсно залишив місце ДТП в матеріалах справи не має. Так, з пояснень захисника ОСОБА_1 адвоката Шевченко М.Л. вбачається, що ОСОБА_1 місце ДТП не залишав, а лише злякавшись, неправильно зорієнтувався на місці події та від`їхавши на незначну відстань, усвідомивши що сталось одразу ж повернувся.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що з наданих суду пояснень захисника ОСОБА_1 адвоката Шевченко М.Л. вбачається, що він не мав умислу на вчинення будь-якого порушення, а працівниками поліції не надано до суду доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Під час судового розгляду таких доказів також не здобуто.

Відтак, встановлені судом факти вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на порушення п. 2.10а ПДР України, а також не доведення перед судом достатніми та допустимими доказами поза розумним сумнівом ознак суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, та форми вини ОСОБА_1 у його вчиненні в будь-якій формі.

До того ж, диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII поліція згідно з покладеними на неї завданнями, серед іншого, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а також передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у вказаному стані, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Окрім наведених вище Закону питання огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння також врегульовується: Інструкцією «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року № 1452/735, Кодексом України про адміністративні правопорушення; законами України «Про дорожній рух» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»; постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (в редакції від 28 жовтня 2015 року).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, даний огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до цих нормативних актів оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п.2 Інструкції, про порядок та виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п.4 названої Інструкції, а саме: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, а саме з долученого до протоколу відеозапису події, яким зафіксовано обставини складення стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було зазначено ОСОБА_1 лише одну підставу для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння із зазначених у протоколі. До того, ж з відеозапису не зрозуміло чи дійсно ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. Разом з цим, з долученого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 має тілесні ушкодження у вигляді розсічення надбрівної дуги з права та веде себе розгублено, при цьому працівниками поліції не було викликано йому карету швидкої медичної допомоги для надання першої медичної допомоги та з`ясування його стану здоров`я, обмежившись питанням щодо стану його здоров`я та відповіддю, що він не потребує надання першої медичного допомоги.

Також, згідно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).

Тобто, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1-4 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а наявність свідків є обов`язковою.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху" № 1231-IX, частина 2 статті 266 КУпАП була викладена у новій редакції: зокрема, зазначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Таким чином вказаною нормою визначено присутність двох свідків під час проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції лише в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Разом з тим, згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року (далі Інструкція № 1026), вона регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки. Тобто запис відеозапису, якщо він здійснювався із нагрудної камери поліцейського, має бути повним, а не його окремі кориговані частини.

Разом з тим, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського, судом встановлено, відеозапис міститься на DVD диску і має декілька окремих коригованих частин, тобто не вівся безперервно, і не у повному стані, як то вимагає Інструкція.

При цьому, в порушення зазначених норм на дослідженому судом відеозаписі при прийнятті відмови від проходження медичного огляду двоє свідків були відсутні.

Отже, працівниками поліції не було дотримано норм законодавства, яке передбачає порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також, згідно відповідно до ч. 1 ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Конституційний Суд України у рішенні від 16.11.2000 р. № 13-рп/2000 зазначив, що положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав», в аспекті конституційного звернення громадянина ОСОБА_4 треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно абз. 4 п. 2 Р. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395 (далі Інструкція № 1395), під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

При цьому, хоча в протоколі і зазначено, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП, однак на долученому до протоколу відеозаписі подій не вбачається, як працівниками поліції ОСОБА_1 роз`яснються його права та обов`язки, а також працівником поліції не було вжито жодних дій щодо надання ОСОБА_1 , не зважаючи на його стан, можливості реалізувати його право на отримання правової допомоги, а тому суд вважає, що такими діями працівник поліції порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах "Malofeyeva v. Russia" та "Karelin v. Russia" суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол є необґрунтованим належним чином та він суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого, такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

При накладенні стягнення за ст. 124 КУпАП, суд, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Із врахуванням особи винного, враховуючи ступінь його вини та обставини правопорушення, суд вважає за можливе накласти стягнення у межах закону, який він порушив за ст. 124 КУпАП, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 122-4, 124, 130, 247, 283, 284, 285 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,-

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки судді.

Закрити провадження в справі відносно гр. ОСОБА_1 , за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_2 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп., який підлягає сплаті на наступні реквізити: ГУК у Кіров.обл. 21081300, , Казначейство України (ЕАП), UA 0011001, МФО 899998.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вказаний строк постанова надсилається для примусового виконання, в порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп., який підлягає сплаті на наступні реквізити: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (в графі «Призначення платежу» необхідно вказувати «Судовий збір за розгляд справи про адміністративне правопорушення»).

2.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Р. В. Бурко