П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гавенко О. Л. ,

при секретарі Древаль В.В.,

за участю прокурора Шлапацький О.В. .,

правопорушника ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Національної поліції України Департаменту Департаменту внутрішньої безпеки Київське обласне управління відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської області, громадянки України, зареєстрованої: АДРЕСА_1 , проживаюча: АДРЕСА_1 , працюєКЗ БМР «Білоцерківська школа мистецтв №1»- директор, ІПН: НОМЕР_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №3198/2024 від 28.10.2024 ОСОБА_1 , депутат Білоцерківської міської ради Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII та приміткою до ст. 1726 КУпАП, на якого поширюється дія Закону №1700-VII, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 розділу VІІ Закону №1700-VII, несвоєчасно 04.04.2024, без поважних причин, подавши щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1726 КУпАП. Згідно копії протоколу першої сесії Білоцерківської міської ради Київської області від 24.11.2020 та копії протоколу засідання Білоцерківської міської територіальної виборчої комісії Білоцерківського району Київської області від 11.11.2020 № 116 за ОСОБА_1 визнано повноваження депутата зазначеної ради. Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання. Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на депутатів місцевих рад поширюється дія Закону №1700-VII - депутати місцевих рад зобов`язані щороку до 1 квітня подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік відповідно до Закону №1700-VII, а також дотримуватися інших вимог фінансового контролю, передбачених зазначеним Законом. Відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону. Отже, ОСОБА_1 , будучи депутатом Білоцерківської міської ради Київської області, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону №1700-VII та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією. Згідно з приміткою до ст. 1726 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону №1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Частиною 1 ст. 45 Закону №1700-VII визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону №1700-VII НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону№1700-VII. Відповідно до підпункту пп. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 №449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за №987/36609, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону №1700-VII (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону №1700-VII (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2023 рік упродовж часу з 00:00 год. 01.01.2024 по 23:59 год. 31.03.2024 (граничний строк). 01.04.2024 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушила порядок, передбачений ст. 45 розділу VІІ «Фінансовий контроль» Закону №1700-VII. Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 у 2023 році була суб`єктом, на якого поширюються вимоги Закону №1700-VII, то вона повинна була подати щорічну декларацію за 2023 рік до 31.04.2024 включно. Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://portal.nazk.gov.ua), щорічну декларацію за 2023 рік ОСОБА_1 подала лише 04.04.2024 о 10 год. 01 хв., тобто несвоєчасно без поважних причин. ОСОБА_1 запрошувалась надати пояснення зданого приводу, але на запрошення не відреагувала та свого права не реалізувала. Проте в телефонній розмові пояснила, що свою щорічну декларацію за 2023 рік подала несвоєчасно 04.04.2024, оскільки про зазначений обов`язок забула. Відповідно до послідовності дій користувача ОСОБА_1 в Реєстрі встановлено, з метою подачі щорічних декларації за 2021 та 2022 рік вона зайшла до Реєстру 29.01.2024 та здійснила подачу зазначених декларацій, Проте з метою подачі щорічної декларації за 2023 рік, вперше до Реєстру зайшла 04.04.2024, вже поза відведений законом термін для подачі зазначеної декларації. Зазначене підтверджує умисел декларанта на несвоєчасну подачу цієї декларації та легковажне ставлення до визначеного Законом №1700-VII обов`язку. Уповноваженою посадовою особою Національної поліції України під час збору доказів не встановлено будь-яких підстав та причин, які перешкоджали б ОСОБА_1 вчасно подати щорічну декларацію за 2023 рік. Місце вчинення правопорушення в даному випадку є не визначеним, оскільки ОСОБА_1 мала можливість подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, через мережу Інтернет в будь-якому місці. Проте, оскільки обов`язок подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, виник у останньої внаслідок набуття повноважень депутата Білоцерківської міської ради Київської області, то місцем вчинення правопорушення слід вважати адресу місця розташування міської ради, а саме: АДРЕСА_2 . Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є дата закінчення етапу подання та оприлюднення відповідно до Закону №1700-VII щорічних декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 00 год. 00 хв. 01.04.2024. Часом виявлення правопорушення є момент складення протоколу, оскільки зібрані матеріали та фактичні дані потребують ґрунтовного аналізу і опрацювання, після чого уповноваженим суб`єктом може бути зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформляється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнала, просила суворо не карати, зазначила, що не мала умислу вчиняти дане правопорушення, подала невчасно декларацію, але це було не навмисно.

Прокурор Шлапацький О.В. просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та просив долучити до матеріалів справи висновок щодо останньої, зазначив, що ОСОБА_1 порушила свій обов`язок та несвоєчасно подала вище зазначену декларацію, вважає, що в діях останньої наявні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 850 грн., про що надав висновок який долучений до матеріалів справи.

Суддя, заслухавши ОСОБА_1 та прокурора, дослідивши матеріали адміністративного протоколу, приходить наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.172-6 КупАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є серед іншого і протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1, 3 ст.7 КУпАП «ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами».

Згідно ст. 245 КУпАП «завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності».

Відповідно до ст. 251 КУпАП «доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами».

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується її поясненнями наданими в суді, даним протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією № 3198 від 28.10.2024, копіє паспорта ОСОБА_1 , постановою від 11.11.2024 №116 про реєстрацію депутатів БМР, копією витягу з ЄДРД, копією науково експертного висновку, копією листа та іншими документами долученими до матеріалів справи.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі зазначені докази є належними, допустимими та достовірними.

Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП

Крім цього, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, доцільно накласти стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. ст.7, 23, 33, 40-1, ч.1 ст.172-6, ст.245-252, ст.283-285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя:О.Л. ГАВЕНКО