Справа № 369/9504/24 суддя в І-й інстанції Лисенко В.В.
Провадження № 33/824/4636/2024 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 листопада 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Каченюка Олега Ігоровича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської областівід 19 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 27 травня 2024 року серії ААД № 683528, вбачається, що 30 квітня 2024 року близько 17 години 40 хвилин, в Київській області, в Бучанському районі, в с. Софіївська Борщагівка, на перехресті вулиці Київська - вулиці Боголюбова, водій ОСОБА_1 керуючи Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 проїхав на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до матеріальних збитків.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської областівід 19 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків.

Ухвалюючи постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 , адвокат Каченюк О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити справу у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та недоведеністю вини.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 , адвокат Каченюк О.І. вказує, що судом не перевірені обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди та даних, які мають значення для вирішення справи. Матеріали даного ДТП оформлювала слідчо-оперативна група, оскільки ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження внаслідок зіткнення та був підданий госпіталізації та хірургічному втручанню. Всупереч вимогам КПК України, слідчий не вніс дані щодо події до ЄРДР, не провів належного розслідування справи. На підставі заяви захисника ОСОБА_2 адвоката Каченюка О.Д. дані до ЄРДР було внесено. Заява була подана вже після ознайомлення із матеріалами справи, оскільки під час ознайомлення було виявлено відсутність витягу з ЄРДР по даній події та постанови про закриття кримінального провадження. Тобто, після того, як було виявлено факт невідповідності дій працівників поліції вимогам закону. Заява про ознайомлення із матеріалами була подана 06 червня 2024 року (підтвердження міститься в матеріалах справи). Ознайомився захисник із справою 11 червня 2024 року (підтвердження міститься в матеріалах справи). Заява про вчинення злочину до прокуратури подана 14 червня 2024 року (підтвердження із відміткою додаються). В ЄРДР відомості внесено лише 12 липня 2024 року (витяг з ЄРДР було долучено в судовому засіданні 19 серпня 2024 року додатково долучаємо до матеріалів справи). Таким чином, триваюче кримінальне провадження по даній справі унеможливлює розгляд даної справи в порядку КУпАП, оскільки наразі немає результатів розслідування в рамках кримінального процесу. Теоретично, в справі про адміністративне правопорушення може бути визнана винною одна особа, а в рамках кримінальної інша. Така обставина категорично унеможливлює розгляд справи в рамках КУпАП. Крім того, на момент подання даної апеляційної скарги, кримінальне провадження триває. В матеріалах справи міститься протокол огляду місця ДТП, на якому схематично зображено обставини ДТП. Зауважує, що на схемі відсутнє місце зіткнення ТЗ, що унеможливлює об`єктивний розгляд справи. Більше того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено підпункт пункту ПДР, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 . Таким чином, вищезазначені дві обставини не дають змогу відтворити механіку події, а отже унеможливлюють подальший розгляд справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Каченюка О.Д., перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає скаргу не обґрунтованою, та такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог статей 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною сьомою статті 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно п. 2.3 б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила дорожнього руху, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Умовою відповідальності за вказаними нормами є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою правил дорожнього руху, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху і виявленими пошкодженнями.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

З матеріалів справи вбачається, що 30 квітня 2024 року близько 17 години 40 хвилин, в Київській області, в Бучанському районі, в с. Софіївська Борщагівка, на перехресті вулиці Київська - вулиці Боголюбова, водій ОСОБА_1 керуючи Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 проїхав на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до матеріальних збитків, тобто порушив вимоги п. 8.7.3 е Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Зазначене підтверджується, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями потерпілого ОСОБА_3 та поясненнями свідка ОСОБА_4 , які вказали суду, що саме ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 проїхав на червоний сигнал світлофора.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в частині не доведеності факту порушень правил дорожнього руху ОСОБА_1 , а саме проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофора, є не обґрунтованими, чому місцевий суд надав належну правову оцінку.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП по суті відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить усі необхідні дані, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів внаслідок дорожньо-транспортної пригоди), що прямо закладено в диспозиції статті, усі вони перевірені та встановлені під час розгляду справи суддею суду першої інстанції та перегляді справи апеляційним судом.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п. 8.7.3 ПДР, а саме проїхав на заборонений сигнал світлофора, що відповідає підпункту «е» даного пункту правил та призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Доводи апеляційної скарги в частині не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення підпункту «е» пункту 8.7.3 Правил, апеляційний суд не може взяти до уваги, в якості підстави до скасування постанови суду.

Так, не дивлячись на не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення підпункту «е» пункту 8.7.3 Правил, порушення зазначеного підпункту фактично викладене в описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення, в якому працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 «проїхав на заборонений сигнал світлофора», внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

Отже, протокол містить зазначення пункту 8.7.3, який передбачає вказане порушення та виклад змісту правопорушення: «проїзд на заборонений сигнал світлофора», що відповідає підпункту «е», зазначеного пункту, навіть у випадку не зазначення літери «е» у відповідній графі протоколу.

Зазначене узгоджується з диспозицією статті 124 КУпАП, якою передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Допущене ОСОБА_1 порушення правил перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме пошкодження транспортних засобів.

Доводи апеляційної скарги в частині розслідування кримінального провадження за ст. 286 КК України, що внесене до реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки матеріли справи не містять доказів порушення потерпілим ОСОБА_3 правил дорожнього руху.

При цьому ОСОБА_1 та його захисник не звернули уваги, що у відповідності до диспозиції ст. 286 КК України відповідальність зазначеною статтею закону передбачена саме за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Доводи захисника на необхідність направлення справи на дооформлення до органів Національної поліції, з огляду на наявність кримінального провадження, в даному випадку є безпідставними.

Посилаючись на зазначене, захисник ОСОБА_1 - адвокат Каченюк О.Д. залишив поза увагою, що чинний КУпАП не передбачає ні права, ні обов`язку суду апеляційної інстанції повертати справу до органу, що склав протокол про адміністративне правопорушення, на дооформлення в межах розгляду апеляційної скарги на постанову місцевого суду.

Так, у відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Відтак, постанова місцевого суду, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку зі спливом строку, передбаченого ст. 38 КУпАП є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд відповідно до приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує при розгляді даної справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП відповідають обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються. З зазначених підстав постанова місцевого суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 245, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Каченюка Олега Ігоровича залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв