Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/2152/24
П О С ТА Н О В А

17 червня 2024 року м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Кулініч Я.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

20.05.2024 о 7 год. 53 хв. на а/д Овруч Словечне 1 км + 50 м, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ» д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, освідування на ступінь алкогольного сп`яніння проводилось за допомогою приладу ARMM2621 Alcotest 6820. Таким чином, порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_2 надав заперечення, в якому просить протокол про адміністративне правопорушення розглядати без участі правопорушника та його захисника та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що адміністративний протокол, серії ААД № 760202 від 20.05.2024 року було складено з порушенням норм чинного законодавства та процедури проведення огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, виходячи з нижчевикладеного: з відеозапису не вбачається, яким чином та за допомогою чого здійснювалась поліцейськими зупинка ОСОБА_1 , саме в момент безпосереднього його керування автомобілем під час руху, тобто інспектори поліції під`їхали до нього коли автомобіль був припаркований на узбіччі дороги, а він стояв біля автомобіля, що не заборонено Законом, але при цьому жодного сигналу за допомогою гучномовця, звуко-світловою сиреною або жестом руки чи спецпалиці здійснено не було. Його ніхто не зупиняв так як він не рухався, і в той саме час він не перебував у статусі водія, оскільки не був зупинений поліцією саме під час руху, а також відсутній факт виходу ОСОБА_1 з автомобіля, а саме з боку місця для водія після нібито зупинки працівниками поліції. Також, з відеозаписів навіть не вбачається, що поліцейський оголошує ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння які б давали йому право законної вимоги пропонувати йому проходити такий огляд, не зафіксовано вимогу поліцейського про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме головне не зафіксовано хто здійснював проходження тесту (продувку у прилад «Алкотест») на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відео починається вже з результату його проходження. Крім цього, на запитання поліцейського «чи згоден він з результатом» з відеозапису не відтворюється або взагалі не було відповіді ОСОБА_1 , та при цьому поліцейський не пропонував та не роз`яснив, що він має право пройти як первинний так і повторний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (лікарні), та про те що він має право не погоджуватись з показником приладу «Алкотест» йому також ніхто не повідомляв, що підтверджується самими відеозаписами. Оскільки при підписуванні ОСОБА_1 документів, поліцейський наголосив чи він підписав направлення до лікарні, але насамперед про це йому ніхто не повідомляв, що підтверджується знову ж таки відеозаписами. Вв матеріалах справи відсутні дані про те, що на час нібито зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 визнавав факт вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, тому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Суддя, дослідивши матеріали протоколу, дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №760202 від 20.05.2024, в якому міститься власноручний підпис останнього про те, що вчора вживав спиртне, сьогодні потрібно було проїхати у справах; відеозаписом на якому хоча і не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, але вказаний факт підтверджується матеріалами справи, а саме: результатом тесту на алкоголь з використанням приладу алкотестера «Драгер», який показав, що у ОСОБА_1 на момент проведення тесту вміст алкоголю становив 0,62 ‰; рапортом інспектора СРПП ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Артема ВИГІВСЬКОГО; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2190257 від 20.05.2024, відповідно до якої на ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП накладено адміністративне стягнення в сумі 510 грн. та іншими матеріалами.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суддя враховує безальтернативність санкції ч.1 ст. 130 КУпАП та відсутність підстав для звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст.33, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору в дохід держави.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, відповідно до ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня її винесення до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд.

Суддя: Я. В. Кулініч