ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №127919 від 12.09.2024р. відносно ОСОБА_1 зазначено, що 12.09.2024 року о 12:10 год. на перехресті вул. Незалежної України та майдан водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Hyndai sonata н.з. НОМЕР_1 не надав перевагу у русі тз Volkswagen Jetta н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 який завершував рух через перехрестя та в наслідок чого скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження чим завдано матеріальних збитків. Травмованих немає.

Згідно протоколу ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.5 ПДР України, а саме ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав. Зазначив, що стояв на світлофорі на вул. Незалежної України у крайній лівій смузі. Коли ввімкнувся червоний сигнал світлофору, автомобіль який стояв паралельно його транспортному засобу рушив на зелене світло світлофору. Він також рушив з затримкою від автомобіля на один капот, як тільки цей автомобіль, що їхав з правого боку проїхав, раптом перед ним виник автомобіль Фольсксваген Джета, який невідомо звідки узявся і трапилося зіткнення. Наполягає, що почав рух на перехрестя на зелене світло світлофору навіть із затримкою, Фольксваген намагався проскочити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що 12.09.2024 року він під`їжджав з майдану Профспілок до перехрестя з вул. Незалежної України, виїхав на перехрестя на зелене світло світлофору на швидкості 30-45 км/год, і коли вже був на перехресті зелене світло перемкнулося на зелене миготливе. Він завершував маневр, аж раптом в його автомобіль на великій швидкості вдарився автомобіль Хюндай. Те, що швидкість була велика він зрозумів по характеру отриманих ушкоджень автомобіля.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що була пасажиром Volkswagen Jetta н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Вона перебувала на пасажирському сидінні поруч з водієм. Вони їхали з майдану Профспілок до перехрестя з вул. Незалежної України та виїхали на перехрестя на зелене світло світлофору на швидкості 30-40 км/год, і коли вже були на перехресті зелене світло перемкнулося на зелене миготливе. Вона не бачила автомобіль який наближався, лише раптом відчула удар, потім звернулася до лікаря.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Гребнєв І.І. просить закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Рогальський В.М. після дослідження усіх доказів у справі, просив відкласти розгляд справи у зв`язку із необхідністю складення клопотання про призначення інженерно-транспортної експертизи та заявив усне клопотання про призначення такої експертизи.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Гребнєв І.І. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, оскільки в призначенні експертизи немає потреби.

Суд, дослідивши матеріали справи та клопотання, вислухавши пояснення учасників справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1.5. Постанови КМУ № 1306 від 10.10.2001 року «Про правила дорожнього руху» дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з 1.4 Постанови КМУ№ 130 6від 10.10.2001 року «Про правила дорожнього руху» кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особа, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно дост. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Суд зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи, для можливості прийняття рішення за результатами судового розгляду.

Аналіз аргументів адвоката Рогальського В.М. у судовому засіданні дозволяє дійти висновку про відсутність об`єктивної потреби у спеціальних знаннях. Усне клопотання про призначення експертизи не містить належного обґрунтування підстав, які б вказували на необхідність її призначення.

Із врахуванням наявних в матеріалах справи доказів відносно обставин дорожньо-транспортної пригоди, у суду є можливість встановити фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.09.2024 за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без спеціальних знань експерта.

З урахуванням відсутності потреби в спеціальних знаннях для прийняття рішення по вказаній справі, з метою недопущення затягування строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, на виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 245 КУпАП, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з метою складення клопотання про призначення експертизи та призначення інженерно-транспортної експертизи за усним клопотанням представника необхідно відмовити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 , адвокатів Гребнєва І.І., ОСОБА_4 , дослідивши письмові матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, протокол, схему місця ДТП і фотознімки з місця подій, долучену до матеріалів справи циклограму роботи світлофорів, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке вказане в протоколі з огляду на таке.

Так, відповідно до вимог ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положенням ст.14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі.

В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Враховуючи, що 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що, зокрема, було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Суд звертає увагу на те, що наявність у діях водія причинного зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР та відповідними наслідками.

Так, ОСОБА_1 згідно протоколу інкримінується порушення п. 16.5. ПДР, однак суть адміністративного правопорушення, викладена у протоколі не відповідає диспозиції цього пункту, зокрема п. 16.5. ПДР, яка передбачає, що у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Опис обставин викладено у протоколі: «..водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Hyndai sonata н.з. НОМЕР_1 не надав перевагу у русі тз Volkswagen Jetta н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 який завершував рух через перехрестя та в наслідок чого скоїв з ним зіткнення.».

Проте зазначено також, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.5 ПДР України, а саме ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, викладена у протоколі не відповідає кваліфікації дій викладеній у протоколі.

Разом із тим, жодного пішоходу, якому би не було надано ОСОБА_1 переваги у русі на нерегульованому пішохідному переході, з огляду на участь у справі за ст. 124 КУпАП двох водіїв транспортних засобів та відсутності відомостей щодо пішоходів, а також тих обставин, що на перехресті вул. Майдан Профспілок Незалежної України згідно матеріалів справи немає нерегульованих пішохідних переходів, дії ОСОБА_1 за описом викладених поліцейським обставин не містять події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, порушення якого йому інкриміновано згідно викладеної у протоколі кваліфікації.

При цьому суд вважає за необхідне проаналізувати дії водія в частині дотримання приписів пункту 16.5 Правил дорожнього руху, порушення якого інкриміновано ОСОБА_1 , згідно якого, у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя.

В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення ОСОБА_1 інкримінованому йому пункту Правил дорожнього руху в частині формулювання суті обвинувачення «..водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Hyndai sonata н.з. НОМЕР_1 не надав перевагу у русі тз Volkswagen Jetta н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 який завершував рух через перехрестя та в наслідок чого скоїв з ним зіткнення…» через неконкретність опису суті адміністративного правопорушення.

Так, згідно протоколу, свідки дорожньо - транспортної пригоди та потерпілі не залучалися, відсутня відповідна відеофіксація ДТП, а матеріали справи містять лише схему дорожньо-транспортної пригоди , фототаблицю наслідків ДТП та письмові пояснення двох водіїв, які є учасниками цієї ДТП.

Разом із тим, долучена до матеріалів справи схема дорожньо-транспортної пригоди, хоча і містить дані щодо наявності світлофорів, проте з вказаної схеми неможливо встановити, що на момент виїзду ОСОБА_2 на перехрестя автомобілям напрямку його руху було увімкнене зелене світло світлофору або миготливе зелене світло, або ввімкнулося зелене світло світлофору для автомобіля ОСОБА_1 , циклограма роботи світлофору на цьому перехресті до протоколу не долучена.

Згідно поясненням ОСОБА_1 як у судовому засіданні, так і у письмових поясненнях наданих на місці ДТП, він розпочав рух на перехресті на зелене світло світлофору, рушив не першим автомобілем, проте вказані обставини належним чином встановлені не були та не перевірені. У протоколі взагалі відсутня інформація щодо дій водія ОСОБА_1 і порушення ПДР які знаходяться у причинному зв`язку із ДТП, як то, рухався, почав рух, зупинився і т.п., і якщо ОСОБА_1 рухався, то не зазначено на який сигнал світлофору він рухався через перехрестя, дозволений чи забороняючий.

Під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження факт порушення ОСОБА_1 п. 16.5 ПДР, а всі докази долучені до протоколу на підтвердження вказаних у протоколі обставин ґрунтуються виключно на поясненнях потерпілого. Зважаючи, що потерпілий є заінтересованим учасником процесу і його інтереси є протилежними інтересам сторони захисту, рішення суду не може бути обґрунтоване суперечливими показаннями потерпілого, не підтвердженими іншими доказами, а також показаннями, які за обставинами даної справи могли бути наслідком помилкового сприйняття потерпілим подій і фактів.

Із долученої до матеріалів справи представником ОСОБА_2 циклограми роботи світлофорного об`єкта вул. Незалежної України, пл. Профспілкова встановлено, що за напрямком 2, яким рухався автомобіль ОСОБА_1 підтверджується те, що під час того, як у напрямку 3, яким рухався ОСОБА_2 , горить зелене світло світлофору, за напрямком 2 досить тривалий час горить червоне світло світлофору. Під час того, як у напрямку 3 горить зелене миготливе світло світлофору напрямок 2 все ще має червоний сигнал світлофору, який у подальшому вмикає жовтий сигнал світлофору одночасно із переходом на жовтий сигнал для напрямку 3.

Циклограммою роботи світлофорів на перехресті підтверджено факт різниці в роботі зеленого (дозволюючого) сигналу світлофору у зустрічних напрямках на даному перехресті. Ця різниця зроблена саме для того, щоб водії які почали маневр повороту ліворуч з пл. Профспілок на вул. Незалежної України, змогли без перешкод завершити маневр повороту, до того як водіям, які починають рух зі світлофору по вул. Незалежної України ввімкнеться зелене світло світлофору.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував рух на червоне світло світлофору і пояснював, що стояв на світлофорі у крайній лівій смузі, і рушив коли ввімкнувся зелений сигнал світлофору. Такі пояснення ОСОБА_1 з огляду на відсутність даних про дії водія ОСОБА_1 (почав рух під час ввімкнення зеленого сигналу світлофору чи рухався на червний сигнал світлофору) та відомості циклограми, з урахуванням відсутності доказів про рух автомобіля ОСОБА_1 через перехрестя на червоний сигнал світлофору, не спростовані під час судового розгляду.

ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначав, що коли він вже був на перехресті зелене світло перемкнулося на зелене миготливе і він завершував маневр, аж раптом в його автомобіль на великій швидкості вдарився автомобіль Хюндай.

Разом із тим, п. 16.5. ПДР регламентує дії водія у разі ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, порушення п. 8.7.3 е ПДР, тобто виїзд на перехрестя на червоне світло ОСОБА_1 не інкримінується і не охоплюється п. 16.5 ПДР, постанова про притягнення ОСОБА_1 за проїзд перехрестя на червоне світло за ст. 122 КУпАП не виносилася і жодним доказом факт виїзду ОСОБА_1 на перехрестя на червоне світло світлофору підтверджений не був. Не підтвердив ці обставини і свідок ОСОБА_3 .

Отже, на підставі аналізу вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних, допустимих та переконливих доказів того, що у виниклій дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_1 маються невідповідності вимогам п.16.5 Правил дорожнього руху, що ставиться йому за провину і які перебувають у причинному зв`язку із ДТП та встановити факт вини ОСОБА_1 у настанні ДТП за викладеними у протоколі обставинами і кваліфікацією -ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, неможливо.

Суд не вправі виходити за межі пред`явленого обвинувачення, враховуючи відсутність у справі належних і допустимих доказів порушення ОСОБА_1 п. 16.5 ПДР, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведена.

В цей же час, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення позбавлений процесуальної можливості самостійно збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Приходячи до такого висновку суд вважає за необхідне зауважити, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...» (рішення ЄСПЛ від 30 травня 2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року зазначено, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, з урахуванням того, що в судовому засіданні учасниками ДТП були надані суперечливі пояснення щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, а відеозапис не здійснювався, суддя дійшов висновку, що встановити факт вини ОСОБА_1 у настанні ДТП за викладених у протоколі обставинах неможливо.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні остаточні дані з доказами об`єктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_1 і оскільки суд позбавлений можливості збирати самостійно докази, письмові докази зібрані із суттєвими протиріччями, що є вочевидь недостатнім для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, є сумнівним, і повинно тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме, на користь ОСОБА_1 приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, що йому інкриміновані.

Відповідно до ст. 284 КУпАП України по справі про адміністративне правопорушення може бути винесено одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно ст. 247 КУпАП України провадження у справі підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 124, 247,283, 284 КУпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В. Апаллонова