ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 642/4616/24 Суддя суду 1 інстанції: Цибульська С.В.
Провадження №: 33/818/1560/24 Суддя суду апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Болотові О.О., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за участі його захисника ОСОБА_2 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Голована Я.І. на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.07.2024 о 10:40 год. ОСОБА_1 за адресою: м. Харків, вул. Беркоса, біля буд. 9/2, керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження медичного огляду у лікаря нарколога в КНП ХОР ОКНЛ на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамери, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На підставі вказаного стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 910026 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються наступним:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 910026 від 30.07.2024;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.07.2024, відповідно до якого водій ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння у КНП ХОР ОКНЛ;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського АЛ 7641;

- рапортом інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Локтіонова Є. від 30.07.2024.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Голован Я.І. подали апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова по справі №642/4616/24 від 01.10.2024 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначають, що зупинка поліцейськими транспортного засобу правопорушника 30.07.2024 року відбулася без достатніх підстав, а тому подальші вимоги працівників поліції були незаконні; водій пройшов на місці тест на координацію рухів; на відеозаписі зафіксовано, як працівники поліції сперечаються щодо ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 ; 06.09.2024 року відбувся ще один випадок зупинки особи, що притягується до адміністративної відповідальності, працівниками Управління патрульної поліції та направлення його на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, в ході якого згідно з висновком КНП ХОР «ОКНЛ» №2554 від 06.09.2024 року, наркотичних ознак сп`яніння у водія виявлено не було.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судове засідання суду апеляційної інстанції, будучи належним чином повідомлений про місце та час судового розгляду, правопорушник не з`явився, в апеляційній скарзі просив судовий розгляд по даній справі проводити за участю його захисника Голована Я.І.

Захисник у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримував доводи апеляційної скарги у повному обсязі, просив скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова по справі №642/4616/24 від 01.10.2024 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан наркотичного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 30.07.2024 о 10:40 год. ОСОБА_1 за адресою: м. Харків, вул. Беркоса, біля буд. 9/2, керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження медичного огляду у лікаря нарколога в КНП ХОР ОКНЛ на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамери, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На підставі вказаного стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 910026 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.

На думку суду апеляційної інстанції, доводи апелянтів щодо безпідставності зупинки транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки, забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави та протидія злочинності є одними із завдань поліції в контексті статті 2 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція, серед іншого, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Дослідивши матеріали справи, а також переглянувши долучені до них відеозаписи, суд апеляційної інстанції вважає, що зупинку поліцейськими правопорушника у даній справі слід вважати законною.

До твердження апелянтів про те, що водій пройшов на місці тест на координацію рухів, суд апеляційної інстанції ставиться критично, зважаючи на законодавчий припис п. 2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та який є прямим обов`язком водія. Беручи до уваги дану норму, а також ст. 266 КУпАП та положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, суд звертає увагу, що сам тест на координацію рухів не є таким, що встановлює наявність або відсутність стану сп`яніння, натомість порядок проходження огляду є законодавчо регламентованим, поліцейськими було роз`яснено їх суть правопорушникові, як вбачається з відеозапису з бодікамери поліцейського, однак останній від огляду остаточно відмовився, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Сперечання ж поліцейських щодо наявності стану наркотичного сп`яніння у водія нічого не доводить, оскільки наявність такого стану неможливо визначити візуально, тому для цього й існує спеціальна процедура, про що суд зазначив вище. Тому ці доводи апелянтів є необґрунтованими.

Також суд апеляційної інстанції ознайомився із доводами, викладеними в апеляційній скарзі, стосовно того, що 06.09.2024 року відбувся ще один випадок зупинки особи, що притягується до адміністративної відповідальності, працівниками Управління патрульної поліції та направлення його на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, в ході якого згідно з висновком КНП ХОР «ОКНЛ» №2554 від 06.09.2024 року, наркотичних ознак сп`яніння у водія виявлено не було.

Щодо цього суд ще раз наголошує, що, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП саме за фактом відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння 30.07.2024 року. Тому для притягнення водія до відповідальності за це діяння не має значення, чи дійсно він перебував або не перебував в стані наркотичного сп`яніння.

Виходячи з того, що факт відмови правопорушника від проходження встановленого законом огляду на предмет перебування його в стані наркотичного сп`яніння є доведеним, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме вказана особа визнана судом винуватою за відмову від проходження огляду на предмет перебування його у стані наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1 , склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у

рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянтів в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та є потенційно небезпечним для суспільства, становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2024 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника та його захисника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило