ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, РНКПП НОМЕР_1 , та захисника Мелещука В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Мелещука В. В. на постанову судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 09 вересня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 09 вересня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 097437, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 17 травня 2024 року о 19 год 05 хв. в с. Тисовець, вул. Пантівська, Чернівецького району Чернівецької області, керував автомобілем марки ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія проводився у встановленому Законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest 6810. Результат 1,58% проміле, тест № 2033, повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокатом Мелещуком В. В., подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову судді, якою притягнуто до адміністративної відповідальності його підзахисного ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ЄУНСС: 723/1915/24 Головуючий у І інстанції: Бужора В. Т.

Номер провадження: 33/822/596/24 Головуючий в апеляційній ін-ції: Давній В. П.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Зазначає, що в матеріалах судової справи відсутні беззаперечні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки останній перебував у автомобілі ВАЗ 2109 червоного кольору у якості пасажира, керував транспортним засобом водій, на ім`я ОСОБА_2 , житель с. Тисовець.

Стверджує, що працівниками поліції не було здійснено зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Наголошує про відсутність безперервного відеозапису з нагрудних камер поліцейських.

Заслухавши позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та захисника Мелещука В. В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав наведених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, не дотримався.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 , у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 097437 від 17.05.2024 року, (а. с. 1); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 2); роздруківку приладу «драгер 6810», прилад № ARЕM - 0048, принтер № ARЕL - 5239, ТЕСТ № 2033, результат аналізу 1,58 проміле, дата останнього калібрування 29.01.2024 р. (а. с. 3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до ЧОНД від 17.05.2024 р. (а. с. 4); постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2172647 від 17.05.2024 року, (а. с. 5); постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29.02.2024 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП; відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, що здійснювали оформлення (а. с. 9).

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, за змістом диспозиції ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).

Положеннями п. 1. 5 ПДР України встановлено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Отже, факт керування особою транспортним засобом є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а тому для висновку про наявність складу правопорушення такий факт повинен бути встановлений та доведений доказами.

З наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора працівника ВП № 5 (м. Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , вбачається, що відеозапис розпочинається з того, як до припаркованого транспортного засобу ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_2 на прибудинковій ділянці з непрацюючим двигуном, підходять поліцейські, з водійського місця вибігає невідома особа і її починає доганяти поліцейський, інший поліцейський підходить до автомобіля, де на пасажирському сидінні перебуває ОСОБА_1 , який категорично заперечує факт керування ним вищевказаним транспортним засобом. Під час розмови з ОСОБА_1 поліцейські стверджували, що останній керував транспортним засобом, однак ОСОБА_1 в категоричній формі заперечував факт керування ним автомобілем та вказував на те, що чекає знайомого, який керував автомобілем. Надалі поліцейський просить пред`явити документи, та повідомляє, що у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому наявність зазначених у протоколі ознак алкогольного сп`яніння не було перевірено та встановлено. ОСОБА_1 заперечує проти огляду, лскільки був пасажиром, однак після довгих перемовин, погоджується пройти на місці огляд, при цьому неодноразово заперечує факт керування ним автомобілем.

Зазначені обставини були підтверджені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні апеляційного суду.

При цьому, він категорично заперечував факт зупинки його автомобіля поліцейськими, так і факт керування ним вищевказаним транспортним засобом.

Звертав увагу суду на те, що огляд на стан сп`яніння законодавство пов`язує виключно з фактом зупинки транспортного засобу. Знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху, не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційним судом було встановлено ряд порушень при складанні працівниками патрульної поліції зазначеного протоколу, зокрема ст. 256 КУпАП, п. 2.6. Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, ч. 11 розділу 2 Інструкції, ч. 4 ст. 256 КУпАП.

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в статті 62 Конституції України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 17.05.2024 року о 19:05 годині транспортним засобом ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 по вулиці Пантівська с. Тисовець Чернівецького району Чернівецької області.

Відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить моменту зупинки ОСОБА_1 , а починається із моменту коли службовий патрульний автомобіль під`їжджає до припаркованого автомобіля на пасажирському сидінні якого перебував останній.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведений, а тому він не може бути суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Оскільки безпосередньо уповноваженою особою не було встановлено сам факт керування особою транспортним засобом до його зупинки, подальша вимога поліцейського до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння, носить неправомірний характер.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим, постанова суду про притягнення останнього до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Мелещука В. В., задовольнити.

Постанову судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 09 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній