Справа № 742/4235/24 Головуючий у 1 інстанції Бездідько В. М.
Провадження № 33/4823/831/24
Категорія - ч.2 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2, ст.36 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 29 червня 2024 року близько 20 год 20 хв, у АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини та доньки домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода їх психічному здоров`ю, вчинено повторно протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

До Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшли справи №742/4235/24 (провадження №3/742/1971/24), №742/4236/24 (провадження №3/742/1972/24) про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою суду від 18.07.2024 матеріали справ об`єднані в одне провадження.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП. Вказує, що він не вчиняв фізичного, психологічного насильства чи образ щодо колишньої дружини та доньки. Зазначає, що причиною виникнення сварки стало те, що його колишня дружина ОСОБА_3 хотіла взяти його скутер і поїхати на ньому в центр селища Ладан, але він не дозволив взяти транспортний засіб, оскільки вона випила пляшку пива. Після цього, ОСОБА_3 почала кричати, пред`являти до нього різні претензії. Звертає увагу на те, що під час складання протоколу він хотів написати пояснення, але поліцейські сказали, що пояснення він надаватиме у суді, однак у судовому засіданні він участі не брав і ніяких пояснень не давав, його до суду доставили поліцейські, з якими він просидів більше години в коридорі приміщення суду. Протокол Серії ВАВ № 247324 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не конкретизований факт насильства, не зазначено в чому полягає психологічне насильство щодо доньки. В протоколі зазначено інше адміністративне правопорушення, а саме поширення неправдивих чуток. Апелянт вказує, що поліцейськими йому не було роз`яснено його права, відсутні пояснення потерпілої та свідків.

Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що він про час та місце розгляду справи належним чином не повідомлявся та не був присутнім у судовому засіданні місцевого суду, а копію судового рішення він отримав лише 03 вересня 2024 року.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином. Надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, апеляційну скаргу підтримує повністю.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно зі ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина перша статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п.14 ч.1 ст.1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема умисне вчинення діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 або ч.2 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як зазначено в протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАВ №247324 від 29.06.2024 та серії ВАД №588233 від 29.06.2024 року, ОСОБА_1 , 29 червня 2024 року близько 20 год 20 хв, у АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП (а.с.2).

Крім того, 29 червня 2024 року близько 20 год 20 хв, у АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода їх психічному здоров`ю, вчинено повторно протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП (а.с.9).

Отже, протоколи про адміністративне правопорушення є документами, що офіційно засвідчують факти вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій та є одним із джерел доказів, відповідно до положень ст.251 КУпАП.

Зміст протоколів про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам, встановленим ст.256 КУпАП. Так, протокол про адміністративне правопорушення від 29.06.2024 серії ВАВ №247324 містить чітко сформульовану суть адміністративного правопорушення, опис встановлених обставин, які підтверджені відповідними доказами. А тому помилково зазначена ст.173-1 КУпАП замість ст.173-2 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 , у протоколі про адміністративне правопорушення, не є підставою для закриття провадження у справі, як на це вказує апелянт.

Обставини, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення, також підтверджуються:

- рапортом поліцейського від 29.06.2024, відповідно до якого 29.06.2024 року о 20:29 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 29.06.2024 о 20:29 за адресою: АДРЕСА_2 , заявниця повідомила, що колишній чоловік вчинив сварку, вчинив насильство над нею. Не хоче піти, кричить. ЕМД не потрібно. Просить допомоги поліції (а.с.3);

- копією постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн (а.с.4).

Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколів щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав під час складання протоколів до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість осіб, які складали протоколи про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 , у результатах розгляду справи або притягненні останнього до адміністративної відповідальності.

Посилання ОСОБА_1 на те, що працівники поліції йому не роз`яснили його процесуальні права, не є переконливими, з огляду на таке.

Як слідує із протоколів про адміністративне правопорушення, у них міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що під час розгляду справи в місцевому суді були порушені його права, так як розгляд справи було здійснено без участі останнього, не знайшло свого об`єктивного підтвердження та спростовуються змістом постанови місцевого суду, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що між ним та дружиною була сварка.

Інші твердження ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання уникнути ним установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки він, повторно протягом року, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав їх нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода їх психічному здоров`ю, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах санкції ч.2 ст.173-2 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 липня 2024 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний