КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/7249/24 Головуючий в суді І інстанції Мерзлий Л.В.
Провадження № 33/824/4399/2024 Головуючийв суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Носадчого Романа Євгенійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 684327 від 10 липня 2024 року - 10 липня 2024 року о 23 год. 40 хв. в м. Ірпінь, вул. Северинівська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, адвокат Носадчий Р.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що працівники патрульної поліції всупереч ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» його зупинили безпідставно, тому всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати.

Разом з тим вказує, що направлення на медичний огляд, який долучений до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, складено на іншу особу, а саме ОСОБА_1 з іншими номерами посвідчення водія НОМЕР_2 , таким чином не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказував на те, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, проте це прохання було проігноровано співробітниками патрульної поліції та з невідомих обставин не зафіксовано на камеру, яка всупереч Інструкції повинна була безперервно фіксувати всю подію.

Крім того вказує, що долучені до матеріалів справи відеозаписи, не засвідчені електронним цифровим підписом будь-якої особи, що є додатковою підставою для визнання їх неналежними та недопустимими доказами.

ОСОБА_1 та його адвокат - Носадчий Р.Є. у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень представника апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 684327 від 10 липня 2024 року, з якого вбачається, що 10 липня 2024 року о 23 год. 40 хв. в м. Ірпінь, вул. Северинівська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 2);

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.07.2024 року, з якого вбачається, що від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с. 4);

- у акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, із якого вбачається, що водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом (а.с. 5);

- у письмових поясненнях ОСОБА_1 , із яких вбачається, що його зупинили у повітряну тривогу, не пред`явили документи та заявили про те, що останній перебуває у нетверезому стані, на що ОСОБА_1 попросив поїхати на експертизу, але працівники поліції відмовили. Автомобіль забрали на штрафмайданчик, а його та дружину залишили серед дороги (а.с. 6).

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР (а.с. 8).

Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала та ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 684327 від 10 липня 2024 року в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено: « Я ОСОБА_1 , 23:06 я їхав з роботи, бо почалась повітряна тривога, мене зупинили, пояснення я подав».

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 10 липня 2024 року за участю ОСОБА_1 ..

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники патрульної поліції всупереч ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» його зупинили безпідставно, тому всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, на запитання водія: «я щось порушив?», патрульні поліції відповіли, що помітили як транспортний засіб хаотично рухається то вправо, то вліво по дорозі.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що у зв`язку із введенням в Україні режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану».

Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що направлення на медичний огляд, який долучений до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, складено на іншу особу, а саме ОСОБА_1 з іншими номерами посвідчення водія НОМЕР_2 , таким чином не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки орфографічні помилки чи описки в прізвищі або номері посвідчення водія в направленні не спростовують вчинення адміністративного правопорушення, не виправдовують дії ОСОБА_1 та носять суто технічний характер і ніяк не впливають на суть звинувачення у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, адже такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя, зокрема, невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості.

Протокол, як найважливіше джерело доказів у справах про адміністративні правопорушення, містить вірні дані та вказівку на те, що направлення на огляд водія долучається до протоколу.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, проте це прохання було проігноровано співробітниками патрульної поліції та з невідомих обставин не зафіксовано на камеру, яка всупереч Інструкції повинна була безперервно фіксувати всю подію, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки такі доводи апеляційної скарги спростовуються наявними відеоматеріалами. Скеровані до суду відеоматеріали стосуються фіксації перебігу подій за участі ОСОБА_1 , а саме підтвердження ним факту керування автомобілем, відмовою на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я без жодного тиску та примусу. Патрульні поліції неодноразово наголошували водію про те, що сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є складом адміністративного правопорушення та тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, на відео зафіксована процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення у встановленому законом порядку та ознайомлення з ним ОСОБА_1 ..

Доводи апеляційної скарги щодо того, що долучені до матеріалів справи відеозаписи, не засвідчені електронним цифровим підписом будь-якої особи, що є додатковою підставою для визнання їх неналежними та недопустимими доказами, суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції та з чим погоджується суд апеляційної інстанції, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено підписання електронним цифровим підписом електронних доказів, а тому об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду апеляційної інстанції не має.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги такі доводи апеляційної скарги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга адвоката Носадчого Романа Євгенійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Носадчого Романа Євгенійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «04» листопада 2024 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко