Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Ковальова С.В., розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605, 60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 20 жовтня 2023 року о 10 год. 54 хв. у м. Луцьку по вул. Братковського, 13, продав з рук тютюнові вироби марки «Regina» у кількості 10 пачок.

В поданій апеляційній скарзі захисник вважає, що висновки суду, викладені у постанові, не відповідають дійсним обставинам справи, а сама постанова прийнята з порушенням норм матеріального права. Вказує, що покази свідка ОСОБА_2 є безпідставними. Крім того, особу покупця не встановлено, цигарки залишились у ОСОБА_1 і у нього ж були вилучені, а будь-якої виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі у нього вилучено не було. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Ковальова С.В., який підтримував апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Приписами ч.7 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до норм ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст.251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 001065 від 20.10.2023, ОСОБА_1 20 жовтня 2023 року о 10 год. 54 хв. у м. Луцьку по вул. Братковського, 13, продав з рук тютюнові вироби марки «Regina» у кількості 10 пачок, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.156 КУпАП (а.с.1).

Протокол ОСОБА_1 власноручно засвідчив власним підписом та зауважень стосовно складання протоколу про адміністративне правопорушення не мав (а.с.1).

Крім того, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не заперечував того, що він продавав з рук сигарети та обіцяв такого не робити в подальшому (а.с.1).

Доводи сторони захисту про те, що вказані пояснення не можуть бути доказом винуватості ОСОБА_1 є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не скористався своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, а саме ні в суд першої інстанції, ні в суд апеляційної інстанції не з`явився, пояснень щодо адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину, не дав.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП, також стверджується іншими матеріалами справи, зокрема, рапортом СТ інспектора департаменту муніципальної варти Луцької міської ради відділу контролю за благоустроєм та санітарним станом міста Скрипцова Д.М. (а.с.2), протоколом огляду та вилучення від 20.10.2023 року (а.с.3), фото таблицею з місця вчинення адміністративного правопорушення (а.с.4-5), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 20.10.2023 року, в яких він зазначає, що був свідком, як громадянин ОСОБА_1 продавав з рук 10 пачок тютюнових виробів (а.с.6).

Доводи захисника про те, що покази свідка ОСОБА_2 є безпідставними та він є зацікавленою особою, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Місцевим судом допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, суду показав, що він був очевидцем того, як ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , 20 жовтня 2023 року о 10:54 год. продав з рук 10 пачок тютюнових виробів, особа, яка їх придбала з місця події втекла.

Згідно розписки свідка та присяги свідка (а.с.27), які ОСОБА_2 власноручно підписав, він був попереджений судом про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

Оскільки ОСОБА_1 сам підтвердив факт торгівлі з рук тютюновими виробами, тому в апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів показання свідка ОСОБА_2 ..

Доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, що особу покупця не встановлено, цигарки залишились у ОСОБА_1 і у нього ж були вилучені, а будь-якої виручки одержаної від продажу предметів торгівлі у нього вилучено не було, жодним чином не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.3 ст.156 КУпАП.

Таким чином, заперечення сторони захисту, щодо висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній постанові, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 до уваги апеляційним судом не приймаються, оскільки повністю спростовуються вищенаведеними доказами в їх сукупності.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи, а тому дії останнього вірно кваліфіковані за ч.3 ст.156 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив ОСОБА_1 безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, визначене санкцією ч.3 ст.156 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Ковальова С.В. залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов