ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2626/24 Справа № 181/1347/24 Суддя у 1-й інстанції - Літвінова Л. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіцера резерву військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

на постанову судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року об`єднано справи про вчинення адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 №181/1347/24 (провадження №3/181/716/24) за ч.3 ст.172-20 КУпАП та №181/1404/24 (провадження №3/181/745/24) за ч.3 ст.172-20 КУпАП в одне провадження та присвоєно об`єднаним справам №181/1347/24 (провадження №3/181/716/24).

ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

У постанові суду зазначено, що 21 та 29 серпня 2024 року приблизно о 20 та 19.00 годині відповідно військовослужбовець ОСОБА_1 на території тимчасової дислокації підрозділу в/ч НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_2 виконував обов`язки військової служби з ознаками алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду (воєнного стану). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказує на незаконність та необґрунтованість рішення місцевого суду, як прийнятого з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що факт перебування його 21.08.2024 о 20.00 годині та 29.08.2024 о 19.00 годин на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 при виконанні обов`язків військової служби з ознаками алкогольного сп`яніння не відповідає дійсності та не підтверджується матеріалами справи.

Так, у протоколі ДНК-2/4620 від 30.08.2024 вказано, що 29.08.2024 близько 19 годині 00 хвилин був виявлений капітан ОСОБА_1 , який виконував обов`язки військової служби на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння.

У Протоколі ДНК-2/4456 від 21.08.2024 зазначено, що 21.08.2024 близько 20 годині 00 хвилин був виявлений капітан ОСОБА_1 , який виконував обов`язки військової служби на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння.

Вказане не відповідає дійсності, оскільки у зазначений час він не знаходився на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 та не виконував обов`язки військової служби. У жодному доказі по справі, крім протоколів, взагалі не зазначено де саме він був виявлений. Таким чином ця обставина унеможливлює притягнення його до відповідальності, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 27.06.2019 року (справа N 560/751/17).

Матеріалами справи не встановлено точного часу вчинення адміністративного правопорушення. Так, у протоколах вказано, що 29.08.2024 року близько 19 годині 00 хвилин… , та 21.08.2024 року близько 20 годині 00 хвилин …, відповідно, був виявлений капітан ОСОБА_1 . З якою похибкою вказаний час, у протоколі не зазначено.

Також, в порушення вимог діючого законодавства України спеціальні технічні засоби не використовувались. Інші докази знаходження його 21.08.2024 та 29.08.2024 за місцем дислокації підрозділу з ознаками алкогольного сп`яніння теж відсутні.

Таким чином, у зв`язку з незазначенням у протоколі часу скоєння правопорушення, протокол ДНК-2/4620 про адміністративне правопорушення від 30.08.2024 та протокол ДНК-2/4456 про адміністративне правопорушення від 21.08.2024, складені з порушенням вимог ч.1 ст. 256 КУпАП та пункту 4 Розділу II Інструкції №329, що є порушенням частини 9 статті 266-1 КУпАП.

Апелянт зазначає, що йому було запропоновано пройти огляд без достатніх правових підстав одразу у закладі охорони здоров`я. До того ж, 21.08.2024 до лікарні він був доставлений аж через 2 години 30 хвилин після нібито вчинення правопорушення.

Так, у протоколі серії ДНК-2/4456 від 21.08.2024 вказано час скоєння адмінправопорушення 20 годин 00 хвилин. При цьому висновок лікаря складений о 22 годині 30 хвилин.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що апелянт проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тестів посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів; чи висловив незгоду з його результатами, або ж відмовився проходити такий огляд, що в свою чергу є підставою для проведення його огляду в закладі охорони здоров`я.

Акт від 21.08.2024 не може бути врахований при розгляді цієї справи як належний та допустимий доказ у зв`язку з тим, що підписи свідків, що містяться у цьому акті суттєво відрізняються від підписів цих свідків, що містяться у протоколі ДНК-2/4456 від 21.08.2024. Таким чином є обґрунтовані сумніви стосовно справжності підписів цих свідків.

До того ж у вказаних актах відсутні відомості ким саме пропонувалося пройти огляд, де саме (у лікарні чи іншому місці) та який саме огляд (медичний чи інший) пропонувалося пройти.

Доставлення його для проведення огляду на стан сп`яніння зроблений з порушенням вимог, що передбачені у статті 266-1 КУпАП та Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 № 32 (далі Порядок).

В порушення вимог діючого законодавства України не було складено жодного акту огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, оскільки при складанні протоколів про адміністративне правопорушення не була дотримана процедура їх складання, то ці докази є недопустимими доказами, що тягне за собою визнання недопустимими усіх доказів у справі (правова концепція "отруєного дерева, яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ: "Яременко проти України" від 30.04.2015, "ГеФген проти Німеччини" від 30.06.2008, згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі.

Факт відмови 21.08.2024 та 29.08.2024 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння не підтверджується ні свідками, ні відеозаписом.

Жодним документом у справі не підтверджено, що свідки супроводжували та/або доставляли ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я. У зв`язку з цим не зрозуміло свідками чого саме вони стали, що саме вони підтверджують та звідки їм стало це відомо.

Жодного пояснення свідків або відеозапису матеріали справи не містять. Навіть у Протоколі підписи свідків відрізняються від їх же підписів в Акті від 21.09.2024 року.

Апелянт звертає увагу, що у протоколі ДНК-2/4456 від 21.3.2024 у якості «складу адміністративного правопорушення», за яке передбачена відповідальність ч.3 ст. 172-20 КУпАП вказана саме відмова від проходження саме огляду на стан алкогольного сп`яніння. Проте жодним доказом по справі не доведено, що йому взагалі пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Також в матеріалах справи відсутні направлення на медичний огляд та акти огляду на стан сп`яніння.

У протоколі ДНК-2/4456 від 21.08.2024 вказано, що 21.08.2024 ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Однак у висновку №646 під 21.09.2021 зазначено, що ОСОБА_1 саме «звернувся» до закляну охорони здоров`я, а не був доставлений кимось.

До того ж, у висновку №646 від 21.09.2024 вказано, що ОСОБА_1 звернувся до закладу охорони здоров`я за консультацією, а не з метою обстеження на стан сп`яніння.

Крім того зазначає, що протокол ДНК-2/4620 про адміністративне правопорушення від 30.08.2024 в порушення вимог діючого законодавства не містить пояснень правопорушника.

Так, у протоколі у графі «Пояснення особи» друкарським способом (не власноручно) зазначено про те, що особа підмовилась від пояснень у присутності двох свідків. При цьому підписи свідків у відповідних графах саме про засвідчення такої відмови відсутні.

Таким чином, при складанні протоколу ДНК-2/4620 від 30.08.2024 було порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на захисту та він був позбавлений можливості давати пояснення по справі.

Враховуючи викладене, апелянт просить постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2024 скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Карабут М.В. не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомили, але їх неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч.3 ст.172-20 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, - вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протоколи про адміністративне правопорушення серії ДНК-2/4465 від 21 серпня 2024 року та серії ДНК-2/4620 від 30 серпня 2024 року, висновками щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідченням офіцера серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, актами відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21 та 29 серпня 2024 року та витягом з наказу №81-ОД від 11 липня 2024 року.

Під час апеляційного розгляду були досліджені матеріали справи, які свідчать про таке.

Так, з протоколу ДНК-2/4465 про військове адміністративне правопорушення від 21.08.2024, складеного офіцером за напрямком патрульно-постової служби тимчасової військової комендатури міста Добропілля капітаном ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП убачається, що 21.08.2020 близько 20 годин 00 хвилин заступником командира спеціальної роти з МПЗ старшим солдатом ОСОБА_4 був виявлений капітан ОСОБА_5 , який виконував обов`язки військової служби на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. В подальшому капітана ОСОБА_5 було доставлено до тимчасової ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, де останньому було запропоновано пройти огляд за допомогою газоаналізатору вмісту парів алкоголю "Алконт" (серійний номер 00340-15) від чого ОСОБА_1 відмовився, після чого його було направлено до КНП "Добропільська лікарня інтенсивного лікування", де капітан ОСОБА_1 також о 22.30 годин відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду (воєнного стану), чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП, а саме: відмова військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення в умовах особливого періоду.

Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП, про що у протоколі міститься відповідний підпис ОСОБА_1 .

У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено:"Потребую направлення на лікування у зв`язку БАС, тому що погано себе почуваю" (справа № 181/1347/24, а.п.1-2).

Згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 646, ОСОБА_1 о 22 годині 30 хвилин 21.08.2024 відмовився від обстеження, тому висновок зробити неможливо (справа № 181/1347/24, а.п.3).

Відповідно до копії посвідчення офіцера НОМЕР_2 (справа № 181/1347/24, а.п.4-5а) вбачається, що ОСОБА_1 має звання капітана та займає посаду начальника групи персоналу військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до копії постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 15 грудня 2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП та призначено адміністративне стягнення (справа № 181/1347/24, а.п.5-6) .

З Акту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів віл 21.08.2024 убачається, що капітан ОСОБА_1 о 21.50 годин у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу "Алконт-М" заводський номер № 00340-15 (справа № 181/1347/24, а.п.10).

Відповідно до протоколу ДНК-2/4420 про військове адміністративне правопорушення від 30.08.2024, складеного офіцером за напрямком патрульно-постової служби тимчасової військової комендатури міста Добропілля капітаном ОСОБА_2 , 29.08.2020 близько 19 годин 00 хвилин посадовою особою військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_7 був виявлений капітан ОСОБА_1 , який виконував обов`язки військової служби на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. В подальшому капітана ОСОБА_1 було доставлено до тимчасової ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, де останньому було запропоновано пройти огляд за допомогою газоаналізатору вмісту парів алкоголю "Алконт" (серійний номер 00340-15) від чого ОСОБА_1 відмовився, після чого його було направлено до КНП "Добропільська лікарня інтенсивного лікування", де капітан ОСОБА_1 також о 20.45 годин відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду (воєнного стану), чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме: відмова військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення в умовах особливого періоду.

Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки: ОСОБА_7 .

ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП, про що у протоколі міститься відповідний підпис ОСОБА_1 .

У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено: "відмовився від надання пояснень" (справа № 181/1404/24, а.п.1-2).

Згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, о 20 годині 45 хвилин 29.08.2024 ОСОБА_1 від проходження алкотесту відмовився (справа №181/1404/24, а.п.3).

З Акту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів віл 29.08.2024 убачається, що капітан ОСОБА_1 о 20.20 годин у присутності двох свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу "Алконт-М" заводський номер № 00340-15 (справа № 181/1404/24, а.п.9).

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмову військовослужбовця ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, в умовах особливого періоду, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року). А тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності належних та допустимих доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення є неспроможними.

Суд апеляційної інстанції враховує, що сам факт перебування ОСОБА_1 21.08.2024 та 29.08.2024 в стані алкогольного сп`яніння не оспорюється ним в поданій апеляційній скарзі, водночас доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів щодо його перебування на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 при виконанні обов`язків війкової служби з ознаками алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення, по-перше, за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, по-друге, за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-третє, за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-четверте, за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника ); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

За змістом ч.1 ст.1 ЗУ «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №264/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, що підтверджується копією посвідчення офіцера серія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, в умовах особливого періоду, у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - 21.08.2024 (акт огляду від 21.08.2024 (справа №181/1347/24 а.п. 10), та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - 29.08.2024 (акт огляду від 29.08.2024 (справа № 181/1404/24, а.п.9).

Суд критично ставиться до тверджень апелянта про те, що 21.08.2024 та 29.08.2024 він взагалі не знаходився за місцем дислокації В/Ч НОМЕР_5 та не виконував жодних військових обов`язків, а отже не міг знаходитися там з ознаками алкогольного сп`яніння та виконувати військову обов`язки, оскільки будь-яких фактів на спростування цих обставин чи фальсифікації матеріалів, стороною захисту не було надано ні суду першої інстанції, ні під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Також апеляційний суд вважає неспроможними й доводи апелянта про те, що матеріалами справи не встановлено точного часу вчинення адміністративного правопорушення; що огляд у медичному закладі було проведено пізніше, ніж через дві години після вчиненого правопорушення; та про те, що факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння не підтверджено ні свідками, ні відеозаписом.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 21.08.2024, у ньому зазначено час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення - близько 20.00 години 21.08.2024. Згідно Акту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21.08.2024, о 21 годині 50 хвилин капітан ОСОБА_1 , у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (справа № 181/1347/24, а.п.1-2,10).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 30.08.2024, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП близько 19 години 00 хвилин 29.08.2024. Актом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 29.08.2024 підтверджено, що о 20 годині 20 хвилин капітан ОСОБА_1 у присутності двох свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відмовився від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння(справа № 181/1404/24, а.п.1-2,9).

Таким чином, у протоколах про адміністративне правопорушення від 21.08.2024 та від 10.08.2024, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, вказано час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, який підтверджується відповідними актами відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складених у присутності двох свідків. Отже доводи сторони захисту про те, що матеріалами справи не встановлено точного часу вчинення адміністративного правопорушення, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на перебування у стані сп`яніння не підтверджено свідками, а також про відсутність в матеріалах провадження актів огляду на стан сп`яніння - не відповідають дійсності.

До такого ж висновку дійшов апеляційний суд і щодо твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що 21.08.2024 його було доставлено до медичного закладу для проведення відповідного огляду лише через 2 години 30 хвилин після вчиненого правопорушення.

Відповідно до згаданого вище Акту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21.08.2024 (справа № 181/1347/24, а.п. 10), ОСОБА_1 у присутності двох свідків о 21 годині 50 хвилин відмовився від проходження запропонованого огляду на стан сп`яніння.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 646, ОСОБА_1 о 22 годині 30 хвилин 21.08.2024 відмовився від обстеження, тому висновок зробити неможливо (справа № 181/1347/24, а.п.3).

Отже, ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу протягом передбачених законодавством двох годин, і вже о 22.30 годині 21.08.2024 останній відмовився від проходження медичного огляду, після його відмови о 21.50 годин пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

Твердження апелянта про те, що Акт від 21.08.2024 не може бути врахований при розгляді справи як належний та допустимий доказ, оскільки підписи свідків, що містяться в цьому Акті суттєво відрізняються від підписів цих свідків, що містяться у протоколу про адміністративне правопорушення від 21.08.2024, є суб`єктивним висновком апелянта, який не підтверджений жодним доказом.

Відсутність в матеріалах справи бланку направлення на проходження огляду не є безпосередньою підставою для скасування постанови суду, оскільки є процедурною складовою, що не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та не спростовує факту його відмови від проходження огляду.

Не є слушними і ствердження апелянта про те, що у протокол про адміністративне правопорушення від 30.08.2024 не містить пояснень ОСОБА_1 , що є порушенням його права на захист, а також те, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 21.08.2024 пояснення останнього написані ним не власноруч, а надруковані, оскільки згадані протоколи підписані ОСОБА_1 власноручно без жодних зауважень та клопотань, зокрема і щодо необхідності запрошення захисника. Тому вважати, що під час складання протоколів про адміністративне правопорушення було допущено порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист - відсутні.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у справі №560/751/17, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП, без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду за всіма ключовими доводам сторони захисту, на які апелянт акцентував увагу в апеляційній скарзі, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Отже суд апеляційної інстанції вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги захисника за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів у справі та положень КУпАП, які він тлумачать на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд зробив висновок, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО