Справа №: 452/2357/24
П О С Т А Н О В А
26 вересня 2024 року м.Самбір
суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Казан І.С. розглянувши матеріали, які надійшли від Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, проживаючу в АДРЕСА_1 , -
- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30.06.2024 року ОСОБА_1 того дня о 00.50год в с. Ралівка по вул. Поповича, 21 Самбірського району Львівської області, керуючи транспортним засобом автомобілем марки Фіат Добло із номерним знаком НОМЕР_1 , порушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови і, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася.
ОСОБА_1 05.08.24р. пояснила, що транспортним засобом не керувала, а через недобрі відносини із сусідами вони на неї наговорили неправду; стосовно перебування в стані сп`яніння під час інкримінованих дій, - цього випадку вона не заперечила. На сьогодні особа до суду на розгляд справи не з`явилася, однак подала письмові пояснення, у яких свою вину у вчиненні правопорушення заперечила, зазнавши, що цього дня вона посварилася із чоловіком, вийшла з дому та сіла у свій автомобіль, який був припаркований на узбіччі дороги неподалік будинку; на вулиці було прохолодно і вона завела двигун автомобіля, щоб зігрітися; автомобілем нікуди не їхала, лише сиділа у салоні, після чого до неї підійшли чоловік із жінкою односельчани, які почали звинувачувати її, що вона їх сліпить фарами та перебуває у стані алкогольного сп`яніння; тоді вона вийшла на вулицю та намагалася пояснити, що вона має право сидіти у своєму автомобілі; в цей час чоловік сів за кермо, виключив запалювання та забрав ключі; жінка викликала працівників поліції, котрі приїхали та запропонували їй пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що вона відмовилася, оскільки транспортним засобом не керувала. Відтак із протоколом про адміністративне правопорушення не згідна, оскільки наведені там обставини не відповідають дійсності, так як в момент звернення до неї працівників поліції вона автомобілем не керувала, зокрема наголосила, що на відеозаписі правопорушення відсутнє відео, де видно рух автомобіля, а лише зафіксовано розмову із працівниками поліції та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суддя приходить до наступного висновку:
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
На підставі наведених правових норм, оцінюючи вказаний протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надані під час розгляду справи, встановлено також наступне:
Із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер Алкотест 6820» та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я вбачається, що особі було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у найближчому медичному закладі, однак, суду не надано жодних фото - та відеоматеріалів або інших доказів, за допомогою яких зафіксовано факт самого керування водієм ОСОБА_1 автомобілем марки Фіат Добло, із номерним знаком НОМЕР_1 , 30 липня 2024 року о 00.50год. в с. Ралівка по вул. Поповича, 21 Самбірського району Львівської області, з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки із переглянутого у суді відеозапису із службового відео реєстратора та портативного відеореєстратора поліцейського, не видно рух транспортного засобу та не зафіксовано, що ОСОБА_1 керувала таким, аналогічне ствердила остання, у своїх письмових поясненнях; відеозапис містить лише дані про відмову від проходження особою огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу.
Так, адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим відповідно до п.1.10 ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у абз. 3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Отже, лише при наявності в особи, яка саме керувала транспортним засобом, ознак сп`яніння, може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тому суддею приймається до уваги те, що факт зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а саме автомобілем марки Фіат Добло із номерним знаком НОМЕР_1 , відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції від 30 червня 2024 року, доданим до справи та відтвореним у суді, не зафіксовано взагалі. На відеозаписах видно лише розмову між ОСОБА_1 і працівниками поліції, а також факт відмови від проходження останньою огляду на стан алкогольного сп`яніння приладом Drager та у найближчому закладі біля автомобіля.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що в процесі розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та була зупинена під час керування транспортним засобом, відтак у діях ОСОБА_1 не вбачається ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу. Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Таким чином викладене надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого особі адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що вказує на відсутність в діянні ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим суддя приходить до переконання, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в:
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя