Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605(шістсот п`ять)гривень 60 копійок

Так, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 15.07.2024 о 09 год 23 хв в м. Луцьк, по вул. Коперника, 43, керував транспортним засобом Mercedes-Benz н.з. НОМЕР_1 , повторно протягом року, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим вчинив правопорушення передбачене за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, винесеною на підстав недопустимих доказів. Вказує, що в рапорті поліцейського відображено не достовірну інформацію, яка не відповідає відтвореному відеозапису з нагрудної камери поліцейського. Вважає, що в поліцейських не було підстав для зупинки його транспортного засобу, він не був зобов`язаний виконувати вимоги перших, а всі докази, які містяться в матеріалах справи є неналежними та недопустимими. Зазначає по відсутність матеріалах справи постанови судді від 27.09.2023. При цьому посилається на рішення ЄСПЛ. У зв`язку із цим, просить оскаржувану ним постанову судді скасувати, а провадження по справі щодо нього закрити.

В доповненні до апеляційної скарги зазначає, що судом безпідставно було розглянуто справу у його відсутності, він належним чином не повідомлявся про час та місце розгляду справи, відтак вважає, що постанову слід скасувати, та закрити провадження на підставі ст. 38 КУпАП.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Зі змісту ст.268 КУпАП слідує, що під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце судового слухання є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки суперечать матеріалам справи.

В матеріалах справи знаходиться довідка про доставку СМС повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» на 03.09.2024 9:40:00 одержувачу ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_2 . Доставлено 05.08.2024 15:18:25 та в якому вказані наслідки неявки за ст.268 КУпАП (а.с.11-зворот).

Вказаний номер телефону, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (а.с.1).

Отже, місцевим судом належним чином було повідомлено ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується надісланим та доставленим повідомленням на номер телефону останнього (а.с.11-зворот).

Відповідно до положень ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №102199 від 15.07.2024, вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.2.1 (а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП.

Пунктом 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність, окрім іншого, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. При цьому, за частиною 5 цієї статті відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч.ч.2-4 цієї статті

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ОСОБА_2 своєї вини у порушенні п.2.1 (а) ПДР України та відповідно вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується за ч.5 ст.126 КУпАП не визнає, оскільки вважає, що матеріали справи не містять доказів його винуватості.

Проте, такі його доводи не ґрунтуються на матеріалах справи.

Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення стверджується належним чином дослідженими та оціненими судом доказами, яким надана вірна юридична оцінка, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №102199 від 15.07.2024, довідкою про повторність вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 має повторність вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, адже останній вчинив та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУПАП (постанова БАБ №741312 від 21.11.2023), також ОСОБА_1 відповідно до бази даних інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал НП України» отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 01.07.2023 (категорії В,С,СЕ - статус вилучений), копією постанови серії БАБ №741312 від 21.11.2023.

Доводи ОСОБА_1 про безпідставність зупинки транспортного засобу під його керуванням, а відтак, і про відсутність підстав для виконання вимоги поліцейського є неспроможними, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Із відеозапису із нагрудної бодікамери інспектора поліції та відеореєстратора які, з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належними та незалежними від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, доказами вини ОСОБА_1 та значаться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, з достатньою повнотою убачаються детальні обставини вчинення ним даного адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною доказами, що містяться в матеріалах справи і, які апеляційний суд вважає належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього стягнення повністю відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, апеляційні доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях події і складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу суду, оскільки повністю спростовуються вищевикладеним, а матеріали справи містять належні і допустимі докази, які підтверджують порушення ним п.2.1 (а) ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо відсутності в матеріалах справи постанови Луцького міськрайонного суду від 27.09.2023, неточностей опису водія, не відсторонення водія від керування транспортним засобом, також не можуть бути підставами для скасування постанови судді, оскільки не впливають на правильність його висновків.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді, - без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2024 року щодо останнього, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя