ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року селище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в особі судді Сташківа Н.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , студента ІІІ курсу ДНЗ «Скалатський професійний ліцей»,

за ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2024 року о 11:19 годині ОСОБА_1 , перебуваючи в м. Скалат по вул. Тернопільскій, біля будинку №43, керував транспортним засобом ВАЗ 21033 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративні правопорушення. У скоєному щиро розкаюється, запевняє, що більше такого не повториться.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_1 - мати ОСОБА_2 , в судовому засіданні підтвердила пояснення, надані її сином, запевнила суд про недопущення подібного в майбутньому, просила його суворо не карати.

Представник неповнолітнього ОСОБА_1 адвокат Драус О.О. подала до суду клопотання, в якому просила застосувати до ОСОБА_1 захід впливу у виді попередження, оскільки він є неповнолітньою особою і вчинив адміністративне правопорушення вперше, у скоєному щиро розкаюється.

Приймаючи рішення по даній справі, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд, заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, законного представника та представника дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, приходить до висновку, про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП з огляду на наступне.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.п. «а» п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, окрім визнання ним своєї вини, також підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №129069 від 14 вересня 2024 року, в якому встановлено обставини вчинення правопорушень. До протоколу додано рапорт та довідки;

- рапортом поліцейського СРПП ВП№5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільський області від 14 вересня 2024 року, згідно якого під час патрулювання м. Скалат по вул. Тернопільська, 43 було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ21033 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При перевірці документів було встановлено, що він не має права керування транспортними засобами.

- довідкою начальника СРПП ВП№5 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільський області від 14 вересня 2024 року, згідно якої, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія не отримував.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, повністю підтверджена під час судового розгляду наявними в справі та дослідженим судом доказами.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення є щире розкаяння винного та вчинення правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи все вищезазначене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.1 «а» ПДР України, і наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, його дії необхідно кваліфікувати як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Санкція ч.2 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, яка полягає в накладенні штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, що, відповідно до п.4 ч.1 ст.34 КУпАП, є обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення та не має самостійного заробітку (доходу), оскільки не працює.

Відповідно до ст.24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років може бути застосований такий вплив заходу, як попередження.

Згідно з ч.2 ст.13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Враховуючи обставини правопорушення, дані про особу неповнолітнього ОСОБА_1 , який проживає з батьками, обставини, що пом`якшують відповідальність - визнання вини та щире розкаяння у вчиненому, вчинення адміністративного правопорушення вперше, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, те що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, враховуючи його щире каяття, суд вважає, що відносно останнього можливо застосувати захід впливу у виді попередження.

Згідно положень ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заходи впливу, передбачені ст.24-1 КУпАП, не є адміністративними стягненнями в розумінні ст.23 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку. Тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, стягнення судового збору не допускається.

Керуючись ст.ст.24-1, 34, ч.1 ст. 178, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та застосувати до нього захід впливу, передбачений ст.24-1 КУпАП у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.Б. Сташків