Справа № 145/283/24
Провадження №3-зв/145/6/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2024 смт Тиврів

Суддя Тиврівського районного суду Вінницької області Ратушняк І. О. , за участі представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Когутницького В.М., розглянувши заяву адвоката Когутницького В`ячеслава Миколайовича про відвід судді Копилової Лариси Вікторівни у справі №145/283/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Від захисника ОСОБА_1 - адвоката Когутницького В.М. надійшла заява про відвід судді Копилової Л.В., в якій зазначено, що аналіз судової практики та значна кількість адвокатів повідомляють, що суддя Тиврівського районного суду Вінницької області Копилова Л.В., при розгляді адміністративних справ про притягнення особи за статтею 130 КУпАП, проявляє упередженість до громадян України, проявляє спрощений підхід до розгляду справ цієї категорії, не звертає уваги на порушення, які допускають поліцейські при оформленні адміністративних матеріалів.

Так, постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.05.2024 (справа 145/759/24, суддя Копилова Л.В.) визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір.

У зазначеній постанові повністю відсутня оцінка кожного доказу окремо та в їх сукупності, відсутній принцип верховенства права, об`єктивності, змагальності, порушено право на захист, не застосовано практику ЄСПЛ, справу розглянуто не в "кримінальному аспекті". Вказана постанова оскаржується в апеляційному порядку.

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.06.2024 (справа 145/1031/24, суддя Копилова Л.В.) ОСОБА_3 також визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проявляючи упередженість суддя не взяла до уваги, що в матеріалах адміністративної справи на диску взагалі відсутній відеозапис, а ОСОБА_3 проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" ще до зупинки автомобіля.

Через порушення суддею Копиловою Л.В. закону і по інших справах, де він приймав участь, у нього із суддею Копиловою Л.В. склалися конфліктні відносини.

Зокрема у цивільній справі №145/781/23 було задоволено його заяву як представника відповідача про відвід судді Тиврівського районного суду Вінницької області Копилової Л.В., у зв`язку із визнанням суддею порушення закону.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Когутницький В.М. заяву підтримав, просить її задоволити з підстав викладених у заяві.

Суддя Копилова Л.В. на розгляд справи не з`явилась.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.7 КУпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Слід зазначити, що КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід. Разом з тим, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а Рішенням Ради суддів №34 від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і розгляд заяви про відвід необхідно провести за правилами встановленими КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (рішення у справі "Білуха проти України", "Бочан проти України", "Газета "Україна-центр" проти України" та ін.)

Консультативна рада європейських суддів у п.12 Висновку №1 (2001) наголошує, що судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано.

Сумніви в незалежності відсутні, коли у "об`єктивного спостерігача" не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається (рішення ЄСПЛ у справі "Кларк проти Сполученого Королівства"). Навіть самі лише сумніви "розсудливого спостерігача" в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд ("Ферантелі та Сантанджело проти Італії", "Хаусчілдт проти Данії", "Веттстейн проти Швейцарії"). Кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві (справи "Микаллеф проти Мальти", "Мезнарич проти Хорватії").

Принцип неупередженості відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає: Неупередженість судді є необхідною умовою для належного виконання ним або нею своїх обов`язків. Вона виявляється не лише у змісті рішення, але й в процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Пункт 2.5 вищезазначених принципів вказує на те, що суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього або неї не є можливим винесення неупередженого рішення у справі, або в тому випадку, коли у розумного спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Оскільки в учасників справи, а саме: особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Когутницького В.М. є сумніви в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду по суті цієї справи, вважаю, що відвід судді Тиврівського районного суду Вінницької області Копилової Л.В. по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (145/283/24) є вмотивованим, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 221, 245, 294 КУпАП, ст. 75 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про відвід судді Копилової Лариси Вікторівни у справі №145/283/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП задоволити.

Відвести суддю Копилову Ларису Вікторівну від участі в розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Матеріали справи №145/283/24 (провадження №3/145/168/2024) передати до канцелярії суду на повторний автоматизований розподіл справ між суддями.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Ратушняк І. О.