Справа № 747/255/24
Провадження№ 3/747/188/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2024 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Божко Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Талалаївка матеріали, що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого водієм УТ ГТС ПАТ «Укрнафта», раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2024 року в 19 год 34 хв в селищі Талалаївка на вул Молодіжна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» 6810, результат тесту на момент огляду 1, 22 проміле, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав і суду показав, що коли працівники поліції його зупинили, то причину зупинки йому не пояснили. Він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, але хотів, щоб в лікарні, оскільки приладам він не вірить. Але працівники поліції його вмовили пройти огляд на місці зупинки, чекали, коли привезуть прилад «Драгер». Коли він продував прилад то результат показало десь з четвертого разу, який він був, не знає, оскільки йому не показали самі покази. З результатом він не погодився, і тому поїхали в лікарню в м Прилуки. Там він також пройшов огляд на приладі, показало вже інший результат. Після цього його відвезли у відділення поліції в смт Срібне, де склали протокол. Потім його відпустили, і він самостійно добирався додому в Талалаївку пішки, вже на трасі в ОСОБА_2 підібрала машина.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд закрити провадженя по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 130 КУпАП, та визнати недопустимим доказ, долучений працівниками поліції до протоколу відеозапис з нагрудної бодікамери, оскільки він не підписаний електронним кваліфікованим підписом та не є безперервним, близько двох годин перерва без будь-якого застереження поліцейського про це. Крім того, на відеозаписі не зафіксовано процес огляду ОСОБА_1 в Прилуцькій лікарні. Також працівниками поліції порушено вимоги ст 35 Закону України «Про національну поліцію» щодо причини зупинки ОСОБА_1 . Не було повідомлено це і після зупинки. Крім того, на відеозаписі не зафіксовано рух автомобіля керуванням ОСОБА_1 також працівниками поліції під відеозапис не озвучена жодна ознака алкогольного сп`яніння, які вони ніби-то виявили у ОСОБА_1 , зазначено тільки про їхню підозру, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Відповідно до вимог п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

В судовому засіданні був оглянутий відеозапис, доданий працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення. З оглянутого відеозапису вбачається, що 06.05.2024 в 19:34 працівники поліції підходять до автомобіля ОСОБА_1 , просять показати документи, оглядають багажник автомобіля пропонують ОСОБА_1 пройти огляд стан алкогольного сп`яніння, оскільки у них є підозра. Водій відмовляється проходити огляд на місці зупинки і готовий їхати в лікарню на огляд. Свою відмову мотивує тим, що не довіряє приладам, так як у нього вже були подібні випадки. Але поліцейські наполягли на проходження огляду на місці зупинки, і в 19:56, коли на місце зупинки поліцейським привезли прилад, ОСОБА_1 проходив огляд. Суд вважає за необхідне зазначити, що пройти тест йому вдалось з четвертого разу, коли прилад показав цифрове значення, яке за словами поліцейського становило 1, 44 проміле. Відеозаписом цифрове значення приладу «Драгер» не зафіксоване. Також суд вважає за необхідне зазначити, що відеозаписом не зафіксована і причина зупинки ОСОБА_1 , яка не озвучена поліцейським під відеозапис.

Що стосується наданого відеозапису, то суд вважає за необхідне зазначити, що запис в 19:58 переривається на тому, що ОСОБА_1 погоджується їхати в лікарню в м Прилуки. Наступний файл уже починається з 22:04. Тобто фактично відеозаписом не зафіксовано період часу близько двох годин, зокрема, відсутня фіксація проведення огляду в КНП «Прилуцька центральна міська лікарня». Працівник Прилуцького РВП, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - поліцейський ОСОБА_4 викликався в судове засідання для надання пояснень з приводу складання протоколу, причини зупинки, безперервності відеофіксації, але, будучи належним чином повідомленим, в судові засідання неодноразово не з`являвся.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду чітко визначена в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735. Відповідно до п. п. 2, 6, 7 розділу І даної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я, у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно відеозапису, долученого до адміністративного протоколу вбачається, що зафіксовано як до вже зупиненого автомобіля підходять працівники поліції, без зазначення причини такої зупинки, факт спілкування працівника поліції з водієм, в ході якого водію запропоновано відкрити багажник автомобіля, проводять огляд речей, які знаходяться в багажнику, потім пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, так як у них є підозра, без зазначення тих ознак, які на їх думку, становили підозру.

Суд також зазначає, що вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу вказаний в ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» - в разі порушення водієм Правил дорожнього руху; в разі очевидних ознак технічної несправності транспортного засобу (відсутність бокових дзеркал, бампера, бите лицеве скло тощо); наявність інформації про причетність водія або пасажирів автомобіля до вчинення ДТП, злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо транспортний засіб перебуває у розшуку; необхідність опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення ДТП, злочину, адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам ДТП або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів ДТП; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв (автомобільна сирена тощо). Наведений перелік підстав зупинки транспортного засобу є вичерпним.

Тобто, під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, як це вимагає ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.

З матеріалів справи, в тому числі із дослідженого у судовому засіданні відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху, за які його слід було зупиняти, у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції він, як водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин, суд констатує, що доказів на підтвердження існування поважної підстави для зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, з перелічених у ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», матеріали справи не містять. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17, безпідставна зупинка водія поліцією не є законною, а тому всі подальші вимоги поліції до нього, зокрема проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний. Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Інспектором належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, що стали би причиною зупинки. Правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17, встановлено, що коли інспектором належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, а отже відсутня причина зупинки транспортного засобу.

Що стосується процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частин 2, 3 ст 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Згідно ч.3 ст 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Частиною 5 ст 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статі, вважається недійсним.

В судовому засіданні встановлено, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки проходив шляхом продуття приладу «Драгер» водієм чотири рази підряд, що ставить під сумнів і сам результат огляду. Також встановлено, що відсутня відео фіксація проведення огляду в КНП «Прилуцька центральна міська лікарня», що є порушенням безперервності відеозапису адміністративного правопорушення.

Оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проведений з порушенням вимог чинного законодавства, тому в силу положень ч.5 ст 266 КУпАП він є недійсним. Що стосується процедури огляду в лікарському закладі, то суд не має можливості його оцінити по причині відсутності відеофіксації його проведення, що в свою чергу є порушенням проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлені в ході судового розгляду справи обставини не можуть розцінюватися судом як підтвердження порушень водієм п. 2.9 «а» ПДР України, що вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 130 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За таких обставин суд приходить до висновку, що всі сумніви щодо доведеності винності ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення необхідно тлумачити на його користь.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, і тому не може вважатись достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Даний висновок суду зроблений на підставі рішення Конституційного Суду України від 22.10.2010 року у справі № 23-рп/2010, де у пункті 4 зазначено, що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобов`язань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За таких обставин суд приходить до висновку, що всі сумніви щодо доведеності винності ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення необхідно тлумачити на його користь.

Оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проведений з порушенням вимог чинного законодавства, тому в силу положень ч.5 ст 266 КУпАП він є недійсним. Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлені в ході судового розгляду справи обставини не можуть розцінюватися судом як підтвердження порушень водієм п. 2.9 «а» ПДР України, що вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 130 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За таких обставин суд приходить до висновку, що всі сумніви щодо доведеності винності ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення необхідно тлумачити на його користь.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, і тому не може вважатись достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Даний висновок суду зроблений на підставі рішення Конституційного Суду України від 22.10.2010 року у справі № 23-рп/2010, де у пункті 4 зазначено, що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобов`язань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Виходячи із вищезазначеного суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 як події так і складу адміністративного правопорушення, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - протокол не містить достатніх доказів цього, не знайшло своє підтвердження даного факту і в ході судового розгляду, у зв`язку з чим суд приходить до висновку до цих правовідносин застосувати ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 247, 252, 268, 269, 272, 283, 285, 287-289 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція в Чернігівський апеляційний суд протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: Л.В.Тіщенко