Справа № 302/1251/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Кричфалушій І.І., в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2023 року визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до постанови, - 01.10.2022 року о 13 год. 20 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Дачія Логан», державний номерний знак НОМЕР_1 , навпроти будинку № 1305 в селі Синевир Хустського району Закарпатської області, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, у зв`язку з чим здійснив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген Гольф» державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху та своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Кричфалушій І.І., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, обґрунтовуючи тим, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, яка винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.

Відповідно ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого зазначаються: інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З наведеного слідує, що у справах про адміністративне правопорушення діє : принцип презумпції невинуватості, який полягає у тому, що саме суд та орган, який ініціює притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинні довести наявність вини цієї особи. У той же час, така особа не повинна доводити свою винуватість, а усі сумніви щодо доведеності вини цієї особи тлумачаться на її користь.

Відтак, обов`язок доведення факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху у даній справі покладався саме на працівників патрульної поліції, які складали відносно нього адміністративні матеріали, та на суд, який розглядав ці матеріали.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» ЄСПЛ в своєму рішенні від 06.12.1988 р. зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винуватість обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

А в рішенні ЄСПЛ від 07.10.1988р. у справі «Салабіаку проти Франції» вказано, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Між тим, у справі відсутні достатні, достовірні і переконливі докази порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 12.1 ПДР України, а відтак і вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а суд не здійснив всебічного і об`єктивного дослідження обставин справи та допустив неналежну і неправильну оцінку наявним у ній доказам, ігноруючи при цьому принцип презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Так, ОСОБА_1 своєї вини у вчинені інкримінованого йому правопорушення не визнавав і не визнає, про що вказав у своїх письмових поясненнях, та у суді під час розгляду справи.

При цьому він зазначив, що 01.10.2022 року біля 13-00 годин він керував автомобілем «Дачія Логан» держномер НОМЕР_1 , в салоні його автомобіля знаходилася дружина та двоє малолітніх дітей. Рухався він з смт.Міжгір`я до с.Колочава зі швидкістю автомобіля близько 50 км/год. Під час руху в селі Синевир побачив з відстані близько 125 метрів попереду автомобіль марки «Фольксваген», який стояв на узбіччі з правої сторони та останній, не подаючи жодних сигналів, почав рух автомобіля, тим самим перегородивши йому дорогу. Та він, з метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди, виїхав на зустрічну смугу, щоб об`їхати цей автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , тобто здійснити його обгін. Однак, сталося зіткнення їх автомобілів. Він вийшов зі свого автомобіля, оглянув його та побачив, що пошкоджена передня права частина його автомобіля та ліва бокова частина автомобіля «Фольксваген». Після зупинки автомобілів він переконався, що ніхто з пасажирів не постраждав, та викликав працівників поліції. При цьому водій ОСОБА_2 залишив місце ДТП. При цьому на місці пригоди водій ОСОБА_2 визнавав себе винуватим та вказував, що під час здійснення повороту, він не помітив його транспортний засіб «Дачія», не подивився у дзеркало. По приїзду працівники поліції оформили протоколи про адміністративні правопорушення відносно водія ОСОБА_2 , а також склали схему дорожньо-транспортної пригоди, яку вони підписали. Однак, через місяць після подій ДТП, коли справа відносно ОСОБА_2 знаходилася на розгляді в суді, до нього на роботу прийшов працівник поліції та почав складати відносно нього протокол про правопорушення за ст.124 КУпАП за подіями від 01.10.2022 року, з чим він був не згодний, оскільки не вважав себе винуватим. Вказує, що запобігти ДТП не міг, так як відстань його автомобіля до автомобіля «Фольксваген» у той час, коли він почав обгін останнього, була 15-20 метрів, дорожнє покриття після дощу, тому загальмувати він не встиг. Також пояснив, що при здійсненні маневру обгону він дотримався вимог Правил дорожнього руху, зокрема, перед початком обгону переконався в тому, що водій транспортного засобу, який рухався попереду не подав сигналу про намір повороту ліворуч, та розпочав маневр обгону, ввімкнув лівий покажчик повороту. Вважає, що водій ОСОБА_2 під час руху на автомобілі «Фольксваген» створив йому аварійну ситуацію на дорозі.

Однак суд першої інстанції відхилив такі пояснення ОСОБА_1 .

Такий висновок суду про недоведеність доказами пояснень ОСОБА_1 щодо обставин ДТП суперечить наведеному вище принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно з яким не ОСОБА_1 повинен доводити свою невинуватість у справі, а саме суд на підставі достатніх, достовірних і переконливих доказів мав довести і встановити його вину у порушенні певних вимог ПДР України, а відтак і у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

У той же час, суд прийняв до уваги лише пояснення водія «Фольксваген» ОСОБА_2 , щодо обставин ДТП без наведення будь-якої мотивації надання переваги цим поясненням над поясненнями ОСОБА_1 , чим також допустив порушення принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини цієї особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага