Провадження 3/127/8378/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 51 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 51 КУпАП.

01.10.2024 інспектором з ЮП СВГ відділення поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Котлярем Б.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 152326. З даного протоколу вбачається, що «15.09.2024 близько 17 год. 56 хв. громадянка ОСОБА_1 перебуваючи у магазині «Аврора», який розташований в м. Вінниця по вул. Келецька, 66, таємно вкрала глянцевий гаманець в кількості 1 шт. вартістю 169, 00 гривень». Тим самим ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 51 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення визнала. Повідомила, що здійснила дану крадіжку на спір, оскільки програла в карти.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 КУпАП дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою настання адміністративної відповідальності.

Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 51 КУпАП, полягає у вчиненні, зокрема крадіжки (таємного викрадення чужого майна).

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб.

Суб`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення характеризується прямим умислом та корисливою метою.

Судом встановлено, що 15.09.2024 близько 17 год. 56 хв., перебуваючи у магазині «Аврора» за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 66, ОСОБА_1 здійснила крадіжку гаманця вартістю 169, 00 гривень.

Таким чином, судом встановлено, що діяння ОСОБА_1 має ознаки адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 51 КУпАП, оскільки вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становила 169, 00 гривень, що не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (1 514, 00 гривень * 0,5 = 757, 00 гривень)

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 , вчиняючи вищевказані дії, діяла умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, свідомо допускала настання їх шкідливих наслідків, але легковажно розраховувала на їх відвернення.

Отже, дії ОСОБА_1 за вище встановленим фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання в тому, що ОСОБА_1 винна у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 51 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 152326 від 01.10.2024, рапортом працівника поліції Котляра Б. від 01.10.2024., який міститься в матеріалах справи, іншими матеріалами справи, а також усними поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні.

Санкція ч. 1 ст. 51 КУпАП передбачає альтернативний вид адміністративного стягнення. Тому, вирішуючи який саме вид адміністративного стягнення слід застосувати до правопорушника, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на час вчинення правопорушення була неповнолітньою особою, досягла сімнадцятирічного віку.

Згідно із ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Відповідно до ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 1734, 174, 1831, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 241 цього Кодексу.

Судом прийнято до уваги, що у відповідності до ст. 307 КУпАП, у разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.

Водночас, матеріали справи не містять відомостей щодо наявності або відсутності у ОСОБА_1 самостійного заробітку, а також щодо її батьків або осіб, які їх замінюють. Однак, відсутність такої інформації не може слугувати підставою для ухилення від відповідальності.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення має на меті не тільки кару, а й виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, і запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а при його призначенні, згідно із ст. 33 КУпАП, суд повинен ураховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У свою чергу справедливість, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, забезпечуючи при цьому належну рівновагу, тобто пропорційність між метою судового рішення та його негативними наслідками для прав, свобод та інтересів осіб, суд прийшов до переконання за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суд прийшов до висновку, що у даній справі таке стягнення є необхідним та достатнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 КУпАП і п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

У разі відсутності самостійного заробітку у ОСОБА_1 , штраф та судові витрати стягуються з її батьків або осіб, які їх замінюють.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 9, 23, 24, 33-36, 38, ч. 1 ст. 401, ч. 1 ст. 51, ст.ст. 221, 251, 268, 277, 280, 283-285, 287-289, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 51 КУпАП, та стягнути з неї штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, у порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові про стягнення штрафу, та витрати на облік зазначених правопорушень.

У разі відсутності самостійного заробітку у ОСОБА_1 , штраф підлягає стягненню з її батьків або осіб, які їх замінюють.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: