Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2360/24
Провадження № 3/935/1225/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2024 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Рибнікова М.М., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №2 Житомирського РУП ГУНП у Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не працює, РНОКПП не надано

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установила:

До Коростишівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 13.08.2024 близько 11 год 23 хв біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 умисно висловлював погрози у бік своєї дружини ОСОБА_2 , 1993 р.н., яка проживає разом з ним, чим спричинив психологічне насильство та міг завдати шкоди здоров`ю потерпілої. Домашнє насильство вчинено повторно.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав, зазначив, що дружина, яка напередодні забрала дітей та пішла з дому, повернулась вранці 13.08.2024 разом із своєю подругою, яка намагалась зрізати замок на воротах. Тому він викликав працівників поліції, які не складали стосовно неї протокол, але склали протокол на нього. З дружиною сварок жодних не було.

Захисник Рибаков О. В. вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП , адже працівниками поліції не надано жодних доказів тому. Вважає, що у родині Бартошиків відбулась звичайна сімейна сварка, що ніяким чином не є домашнім насильством.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що проживає разом із ОСОБА_1 однією родиною, 13.08.2024 між ними відбулась звичайна сварка, в якій її чоловік не винен. Вона , перебуваючи в емоційному стані , викликала працівників поліції , щоб покарати чоловіка. Переконувала суд, що у судовому засіданні надає правдиві показання, чоловік жодних неправомірних дій стосовно неї не вчиняв.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, зокрема:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №545330 від 13.08.2024;

- рапорт інспектора-чергового ВП №2 Житомирського РУП від 13.08.2024;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 13.08.2024, в яких свою вину не визнавав, зазначив про вчинення неправомірних дій стосовно нього з боку дружини, її батька та подруги: погрози вбивством його собаці, намагання пошкодити паркан;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 13.08.2024, відповідно до яких її чоловік висловлював словесні погрози фізичною розправою, не допускає до будинку;

копія постанови Коростишівського районного суду Житомирської області від 20.12.2024 стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП,

суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицією ст.173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства - це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

П.3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.8 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 повідомила, що жодних неправомірних дій стосовно неї її чоловік ОСОБА_1 13.08.2024 не вчиняв, вона проживає разом з чоловіком та має намір проживати з ним і надалі, між ними виникла звичайна сімейна сварка, в якій її чоловік не винен. Вона викликала поліцію, оскільки перебувала в емоційному стані та бажала покарати чоловіка. Наполягає на тому , що насильства з боку чоловіка ОСОБА_1 не відбувалось.

Ст.129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.М.Рибнікова