П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Макарчук С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кобеляки Кобеляцького району, Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованого, не одруженого, інваліда ІІ групи, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, інші дані суду не відомі, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

Встановив:

04 липня 2024 року до Кобеляцького районного суду надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 : № 532/1545/24, провадження 3/532/567/2024, за частиною 1 статті 173-2 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 370024 від 17.06.2024).

Відповідно до протоколу, 17 червня 2024 року о 17 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, кричав, ображав нецензурною лайкою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно посварився зі своєю колишньою дружиною, яка й викликала поліцію, але наразі вони помирилися.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила примирення з ОСОБА_1 та прохала його не карати.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, рапортом, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, письмовими поясненнями, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, копією термінового заборонного припису, копією посвідчення водія, DVD-диском з відеозаписом.

Зважаючи на наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При вирішенні питання про малозначність діяння, вчиненого особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд виходить того, що така малозначність має полягати в сукупності трьох умов: 1) формальна наявність у вчиненному діянні ознак складу правопорушення, передбаченого законом про адміністративну відповідальність, тобто всіх тих передбачених у законі обєктивних і субєктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) КУпАП характеризують певний склад правопорушення; 2) малозначне діяння не становить суспільної небезпеки чи шкоди, яка є типовою для певного правопорушення. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду; 3) малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди.

Хоча матеріали справи й вказують на наявність в діях ОСОБА_1 формальних ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, однак наявність будь-якої шкоди, яка була б конкретно завдана потерпілій, відсутня, з потерпілою вони примирилися. Крім того, суд враховує і дані про правопорушника, який є інвалідом ІІ групи.

За таких обставин, з огляду на малозначність вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, беручи до уваги дані про особу правопорушника, суд вважає за можливе звільнити його від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 22, 252, 283-285, ст. 287 КУпАП,

Постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та у зв`язку з малозначністю вчиненого звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя