Справа № 702/903/24
Провадження № 3/702/486/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття справи

30.09.2024 м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Барська Т.М., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , особа з інвалідністю ІІ групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей сина 2011 року народження та доньку 2018 року народження,

за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2024 на розгляд до Монастирищенського районного суду Черкаської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, що складений 16.08.2024 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 88-1 КУпАП.

Визначені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 суддя роз`яснила.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЧК № 000681 від 16.08.2024, ОСОБА_1 16.08.2024 близько 08 год 15 хв, на центральному ринку в м. Монастирище, здійснював продаж риби без відповідних дозвільних документів, чим порушив ст.7 Закону України «Про тваринний світ» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 88-1 КУпАП.

До протоколу серії ЧК №000681 доданий акт виявлення та вилучення від 16.08.2024 та розписка ОСОБА_2 від 16.08.2024 про прийняття 20 кг риби карась на зберігання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що рибу ловить в орендованій його батьком ОСОБА_3 водоймі, яка використовується останнім для риборозведення. Рибу ловив для вживання в їжу, а лишки спробував продати, щоб купити дітям гостинця. Передану йому на зберігання 16.08.2024 рибу також вжив в їжу.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до таких висновків і такого рішення.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається стягнення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП настає за порушення порядку придбання, збуту чи розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражена у вчиненні таких дій як порушення порядку придбання об`єктів тваринного або рослинного світу; порушення порядку збуту чи розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу, а об`єктом посягання є встановлений порядок придбання та збуту об`єктів тваринного або рослинного світу.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктами адміністративних правопорушень можуть бути, зокрема, деліктоздатні фізичні особи, які вчинили певні правопорушення.

Норма ст. 88-1 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинні бути зазначені, які конкретно дії вчинила особа і якими нормативно правовими актами їх вчинення заборонене.

У переданому на розгляд судді протоколі зазначено, що ОСОБА_4 порушив ст. 7 Закону України «Про тваринний світ», якою врегульоване право приватної власності на об`єкти тваринного світу та, зокрема, визначено, що об`єкти тваринного світу, вилучені із стану природної волі, розведені (отримані) у напіввільних умовах чи в неволі або набуті іншим не забороненим законом шляхом, можуть перебувати у приватній власності юридичних та фізичних осіб.

Законність набуття у приватну власність об`єктів тваринного світу (крім добутих у порядку загального використання) повинна бути підтверджена відповідними документами, що засвідчують законність вилучення цих об`єктів з природного середовища, ввезення в Україну з інших країн, факту купівлі, обміну, отримання у спадок тощо, які видаються в установленому законодавством порядку.

У передбаченому законом порядку права власників об`єктів тваринного світу можуть бути обмежені в інтересах охорони цих об`єктів, навколишнього природного середовища та захисту прав громадян.

Аналізуючи зміст ст. 7 Закону України «Про тваринний світ», приходжу до висновку, що ця норма регулює відносини щодо законності набуття у приватну власність об`єктів тваринного світу, які не були добуті у порядку загального користування, а набулись у приватну власність шляхом вилучення із стану природної волі, розведення (отримання) у напіввільних умовах чи в неволі або набуті іншим не забороненим законом шляхом.

У протоколі про адміністративне правопорушення як елемент об`єктивної сторони діяння зазначено, що ОСОБА_1 здійснював продаж риби на центральному ринку міста Монастирище для вживання її в їжу, що не визначено як визначене ст. 88-1 КУпАП правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016року) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Згідно зі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, за наведених вище мотивів справа щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачає ч.1 ст. 88-1 КУпАП.

Крім іншого, розглядом справи встановлено, що згідно з договором оренди водойми від 06.07.2005 Монастирищенська районна державна адміністрація передала, а гр. ОСОБА_3 прийняв у строкове платне користування на умовах оренди для риборозведення водойму загальною площею 4,96 га.

Тобто доводи ОСОБА_1 про те, що вилов риби ним проведений в орендованій його батьком водоймі, знайшли своє підтвердження.

Також суддя вважає доцільним зауважити, що переданий на розгляд протокол про адміністративне правопорушення серії ЧК №000681 містить два взаємовиключних твердження про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 88-1 КУпАП та про вчинення ним же правопорушення, відповідальність за яке передбачає ч.1 ст. 88 КУпАП.

При вирішенні питання про долю вилучених і переданих на зберігання ОСОБА_1 двадцяти кілограмів риби карась суддя керується затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1340 від 25.08.1998 Порядком обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним (далі у тексті Порядок), дія якого поширюється на знаряддя незаконного добування природних ресурсів та незаконно добуті природні ресурси або продукти, вироблені з них, чи їх вартість (п.п.12 п.1 Порядку).

За правилами п.2 облік, попередня оцінка, а також відповідальність за зберігання майна, зазначеного у пункті 1 цього Порядку, до передачі його для подальшого розпорядження відповідно до пункту 9 цього Порядку покладаються на органи (суб`єкти господарювання), що здійснили вилучення або зберігають його.

При цьому незаконно добуті природні ресурси та виготовлена з них продукція, а також знаряддя незаконного добування природних ресурсів за рішенням комісії, створеної відповідно до пункту 7 цього Порядку, підлягають реалізації через відповідні торгівельні підприємства, а ті, що є продуктами харчування, - передачі закладам, зазначеним у підпункті 9 пункту 9 Порядку, а саме закладам охорони здоров`я, освіти, соціального забезпечення населення, військовим формуванням, установам виконання покарань, слідчим ізоляторам і на благодійні цілі.

Всупереч визначеному уповноважена на складання протоколу особа вилучені природні ресурси (живу рибу карась) передала на зберігання ОСОБА_1 , тому її долю суддя не вирішує.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 8, 9, ч. 1 ст. 88-1, ст. 245, 247, 251, 256, 268, 279, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Монастирищенський районний суд Черкаської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Тетяна БАРСЬКА