ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 677/555/24

Провадження № 33/4820/630/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні, в залі суду за участі секретаря Мельничук К.С., апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Раац К.В., прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 6 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, жительку АДРЕСА_1 , працюючу на посаді секретаря Красилівської міської ради,

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 172-7 ч.ч. 1 КУпАП, ст.ст. 172-7 ч.ч. 2 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.,

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

За постановою суду, ОСОБА_1 , будучи секретарем Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області, являючись відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 11.09.2023 року перед підписанням договору № 1 купівлі-продажу товарів з ТОВ «Буд-Сервіс-Плюс» в особі директора ОСОБА_4 , який являється чоловіком Красилівського міського голови ОСОБА_5 не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції чи інший визначений законом орган або колегіальний орган про наявність реального конфлікту інтересів.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи секретарем Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області, являючись відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 11.09.2023 року підписала договір № 1 купівлі-продажу товарів з ТОВ «Буд-Сервіс-Плюс» в особі директора ОСОБА_4 , який являється чоловіком Красилівського міського голови ОСОБА_5 , чим вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи секретарем Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області, являючись відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч.1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 24.10.2023 року перед підписанням договору №2 купівлі-продажу товарів з ТОВ «Буд-Сервіс-Плюс» в особі директора ОСОБА_4 , який являється чоловіком Красилівського міського голови ОСОБА_5 не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції чи інший визначений законом орган або колегіальний орган про наявність реального конфлікту інтересів.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи секретарем Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області, являючись відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 24.10.2023 року підписала договір № 2 купівлі-продажу товарів з ТОВ «Буд-Сервіс-Плюс» в особі директора ОСОБА_4 , який являється чоловіком Красилівського міського голови ОСОБА_5 , чим вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях секретаря Красилівської міської ради Морозович І.В., яка є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», мали місце порушення вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» в частинах не повідомлення голови Красилівської міської ради чи Національного агентства з питань запобігання корупції про наявність реального конфлікту інтересів перед підписанням договору №№ 1,2 купівлі-продажу товарів з ТОВ «Буд-Сервіс-Плюс» в особі директора ОСОБА_4 , який являється чоловіком Красилівського міського голови ОСОБА_5 та прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписання даних договорів купівлі-продажу 11 вересня 2023 року та 24 жовтня 2023 року, а тому, оцінюючи зібрані по справі докази вважав їх допустимими, належними та достатніми для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй адміністративних правопорушень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність рішення суду, просить постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 6 вересня 2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.ст.172-7 ч.ч.1 КУпАП та ст.ст.172-7 ч.ч.2 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю у її діях складу даних правопорушень.

Стверджує, що вона не знаходилась в прямому підпорядкуванні голови Красилівської міської ради ОСОБА_5 , оскільки її посада є виборною і право на її обрання або звільнення є лише у колегіального органу, тобто у депутатів Красилівської міської ради. Вважає, що у протоколах про притягнення її до адміністративної відповідальності не має чіткого визначення прямого підпорядкування та доказів такого підпорядкування, зокрема відсутні відомості про те, що вона та ОСОБА_5 ведуть спілкування поза межами роботи, а також і те, що вона якимось чином могла знати, що ОСОБА_4 , з яким були укладені договори купівлі-продажу №№ 1, 2 від 11 вересня 2023 року та 24 жовтня 2023 року, є чоловіком останньої. Проте, що ОСОБА_5 перебуває у шлюбних відносинах із ОСОБА_4 їй відомо не було. Тому, враховуючи наведені обставини, на її думку, є недоведеним факт її прямого підпорядкування ОСОБА_5 та її дій пов`язаних з виконанням її службових обов`язків в умовах реального конфлікту інтересів.

Посилається і на те, що лише після прийняття рішення відповідною комісією про визначення доцільності укладення договорів, вона підписала договори купівлі-продажу №№ 1,2 від 11 вересня 2023 року та 24 жовтня 2023 року, при цьому в жодному разі не впливала на рішення даної комісії та не могла вплинути відповідно до своїх посадових обов`язків, оскільки керувалась виключно доцільністю надання послуг. Звертає увагу, що дана комісія здійснювала свою діяльність на підставі розпорядження голови міської ради та жодних рішень щодо незаконності її створення не існує, як і жодного її рішення не оскаржено.

Крім того, зазначає, що протоколи про адміністративні правопорушення не містять обґрунтувань в чому саме полягав її приватний інтерес, також не доведено факту реального впливу суперечності між приватним та службовим/представницьким повноваженням, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Таким чином, вважає, що в її діях відсутній склад інкримінованих їй адміністративних правопорушень, оскільки відсутня обов`язкова ознака реального конфлікту інтересів, наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим/представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Рішення суду не містить конкретних висновків про те, в чому саме такий вплив знайшов свій вияв та яким саме чином вплинув на об`єктивність прийнятого рішення, яке полягає в підписанні нею договору.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник Раац К.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі, з наведених в апеляційній скарзі підстав.

Прокурори Мартинюк О.Г., ОСОБА_3 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисту, вважали постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та її захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 здійснюється судом в межах КУпАП. Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом. За змістом ст. 9 ч. 1 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Отже, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, на підставі належних та допустимих доказів. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 172 - 7 ч.ч.1 КУпАП, ст.ст. 172-7 ч.ч. 2 КУпАП суд вважає їх обґрунтованими та виходить з наступного.

Статтею 1 ч.1 Закону України «Про запобігання корупції» дається тлумачення термінів, зокрема:

- правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

-пряме підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням;

- приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, в тому числі і ті, що виникають у зв`язку із членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За даним провадженням про адміністративне правопорушення диспозицією ст.172-7 ч.ч. 1,2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та відповідно вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Приміткою до цієї статті встановлено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції". У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Статтею 28 «Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.172-7 ч.ч.1,2 КУпАП законом визнається не повідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у особи реального конфлікту інтересів та вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Вирішальним для встановлення цього складу адміністративного правопорушення є встановлення та доведення наявності реального конфлікту інтересів та його змісту (очевидна можливість надання переваг, пільг, визначення повноважень, кола завдань на оперативному рівні, оцінювання результативності роботи, визначення переможцем тендеру, сприяння кар`єрному зростанню, позачергове призначення рангу, призначення премій, розмір яких відрізняється від розміру, вказаного у поданні безпосереднього керівника, призначення премій та нарахувань, що перевищують розмір премій іншим спеціалістам такого рівня та за такий самий обсяг роботи, позачергове направлення на підвищення кваліфікації, безпідставне направлення у складі групи спеціалістів у відрядження закордон, персональне виділення технічного обладнання та іншого матеріального забезпечення для виконання трудових обов`язків, безпідставне надання транспортних засобів, що не передбачено внутрішніми документами та дозволами тощо) та підтвердження таких повноважень та адміністративних представницьких функцій Посадовими інструкціями винної службової особи.

Із системного аналізу наведених норм права, слід зробити висновок, що суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага для себе або інших осіб.

За результатами апеляційного перегляду провадження, суд вважає, що Методичні рекомендації НАЗК від 21.10.22 року № 13 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції типовим обставинам та ситуаціям, має для суду рекомендаційний характер, і не має безумовно застосовуватися у разі суперечності з вимогами Законів України та інших нормативних актів.

Суд виходить з того, що матеріалами справи не встановлено фактів безпідставного отримання прерогатив, переваг або пільг майнового чи не майнового характеру в діях ОСОБА_1 чи можливості отримання таких переваг у зв`язку з підписанням договорів купівлі-продажу №№ 1, 2 від 11 вересня 2023 року та 24 жовтня 2023 рокуз ТОВ «Буд-Сервіс-Плюс» в особі директора ОСОБА_4 .

Поміж іншого, реальний конфлікт інтересів за диспозицією ст. 172-7 КУпАП вказує на пряме підпорядкування керівнику. За правовим змістом ЗУ «Про запобігання корупції» прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів стосується більш широкої сфери застосування, аніж трудові відносини, в яких доцільно повідомляти про безпосереднє/пряме підпорядкування, що не поширюється на ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням сесії Красилівської міської ради №4 від 24.11.2020 року ОСОБА_1 було обрано на посаду секретаря Красилівської міської ради Хмельницької області восьмого скликання на строк повноважень ради. Дане призначення було здійснено відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» та проводилось шляхом таємного голосування депутатів цієї ради. (а.с.19).

Таким чином, посада секретаря міської ради є виборною, і право на обрання або звільнення є лише у колегіального органу, тобто у депутатів Красилівської міської ради. Враховуючи норми Закону України «Про місцеве самоврядування», апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_5 хоча і має право звернення з поданням до депутатів міської ради про обрання на посаду та звільнення з посади секретаря ради, право підпису відповідних наказів щодо ОСОБА_1 , її адміністративні функції впливу на прийняття таких рішень не є імперативними, вирішальними при визначенні таких організаційних питань та віднесені законом до повноважень колегіального органу сесії народних депутатів відповідної ради. Протилежні твердження суперечать правовому змісту та принципам прийняття колегіальних рішень органами місцевого самоврядування, закладеними в законі «Про місцеве самоврядування». Апеляційний суд вважає помилковими висновки суду щодо відносин прямого підпорядкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які б робили можливими висновки про надання ОСОБА_1 будь-яких майнових чи не майнових переваг по службі, в побуті, чи інших з боку ОСОБА_5 .

Водночас, з матеріалів провадження виходить, що у ОСОБА_1 з ОСОБА_5 були виключно службові відносини, будь-які відомості про те, що вони ведуть спілкування в позаслужбовий час, перебувають у дружніх стосунках, ОСОБА_5 надавалися в минулому ОСОБА_1 майнові чи немайнові переваги по службі матеріали справи не містять. У справі немає об`єктивних даних і про те, що ОСОБА_1 розраховувала на лояльне ставлення голови Красилівської міської ради ОСОБА_5 , додаткове матеріальне заохочення з її боку, діяла з метою уникнення її негативної реакції, застосування до неї дисциплінарного стягнення, або ініціювання такої процедури з боку керівника ОСОБА_5 , у підпорядкуванні якої вона фактично не перебуває, як і те, що ОСОБА_1 була обізнана, що ОСОБА_4 , з яким було укладено договори купівлі-продажу, є чоловіком ОСОБА_5 . Висновки суду, наведені в постанові про доведеність таких тверджень, в частині того, що м. Красилів є невеликим містом, де всі знайомі, голова Красилівської міської ради ОСОБА_5 буде прагнути віддячити підлеглій ОСОБА_1 , яка задовольнила її приватний інтерес, апеляційний суд вважає припущеннями, які об`єктивно зібраними доказами не підтверджуються. Відповідно такі висновки не можуть бути покладені в основу судового рішення щодо ОСОБА_1 .

При прийнятті рішення за апеляційними вимогами захисту суд також керується роз`ясненнями ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2016 р., за якими для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Отже, без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

З наведених підстав апеляційний суд вважає помилковими висновки суду, викладеними в оскаржуваній постанові, про те, що підписуючи договори №№ 1,2 купівлі-продажу товарів з ТОВ «Буд-Сервіс-Плюс» в особі директора ОСОБА_4 , який являється чоловіком голови Красилівської міської ради, на загальну суму 20 821,43 грн. та 78 954,52 грн., у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, тобто суперечність між приватним інтересом та її представницькими повноваженнями, як секретаря Красилівської міської ради з правом першого підпису, а також з висновком суду в частині того, що приватний інтерес ОСОБА_1 переважав над публічним інтересом, у зв`язку з чим між приватним інтересом останньої (бажання зберегти лояльне ставлення до себе та уникнути негативної реакції керівника) та її службовими повноваженнями (виконання повноважень секретаря Красилівської міської ради з правом першого підпису) виникла суперечність.

Такі висновки суду апеляційний суд вважає лише припущенням, оскільки наявність факту приватного інтересу та реального впливу суперечності між приватним і службовим інтересом, не доведено належними та допустимими доказами.

Так, матеріалами адміністративної справи не підтверджено наявність у ОСОБА_1 . приватного інтересу, який відповідно до ст. 1 ч.1 Закону України «Про запобігання корупції» полягає у наявності будь-якого майнового чи немайнового інтересу, в тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками із ОСОБА_5 , яка є головою Красилівської міської ради. Будь-яких доказів особистих, сімейних, дружніх чи інших позаслужбових відносин із ОСОБА_5 , матеріали справи не містять.

В той же час, уповноваженою особою, яка складала протоколи про адміністративні правопорушення, та судом першої інстанції не надано доказів того, що приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що впливає на об`єктивність або неупередженість рішення або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень, зокрема, не зазначено в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття нею рішення.

На думку апеляційного суду, підписання договорів купівлі-продажу №№ 1, 2 від 11 вересня 2023 року та 24 жовтня 2023 рокуз ТОВ «Буд-Сервіс-Плюс» в особі директора ОСОБА_4 не містить в собі ніяких ознак переваг для неї особисто і взагалі не містить в собі ознак суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та її службовими чи представницькими повноваженнями, яке вплинуто на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній особистий інтерес та суперечність між ним і її службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, реального конфлікту інтересів, тобто суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями, що вплинули на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення нею дій під час виконання службових повноважень не вбачається.

У підсумку, суд вважає, що за обставин, інкримінованих ОСОБА_1 в протоколах про адміністративні правопорушення за ст.ст. 172-7 ч.ч.1 КУпАП, ст.ст. 172-7 ч.ч. 2 КУпАП у неї був відсутній реальний конфлікт інтересів, що виключає в її діях склад цих адміністративних правопорушень.

З наведених підстав суд погоджується з апеляційними твердженнями ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ стандарти і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширюються і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки термін «кримінальне обвинувачення», «кримінальне провадження» тлумачаться цим судом в розумінні цілей застосування Конвенції. Кримінальний характер ст.172-7 КУпАП в розумінні Конвенції та практики ЕСПЛ не викликає сумніву , а отже на дане провадження поширюються повною мірою ті стандарти і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального провадження (обвинувачення). Це стосується і презумпції невинуватості та стандарту доказування вини «поза розумним сумнівом», а також прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності бути негайно, детально проінформованою про характер і причини обвинувачення, мати час на підготовку для захисту, які загалом становлять гарантії справедливого судового розгляду в судах. Поширення цих стандартів кримінального провадження на відповідну категорію справ про адміністративні правопорушення, безсумнівно зумовлює необхідність дотримання особливих вимог щодо процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у випадку визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали суду можливість спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому діянню покарання.

У цьому аспекті слід навести рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», в якому визначено концепцію якості закону, зокрема вимогу, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Вважаю, що у даному провадженні по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 органом, уповноваженим на складання протоколу не надано суду достатньо належних, допустимих та переконливих доказів доведення її вини «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 172-7 ч.ч.1 КУпАП, ст.ст. 172-7 ч.ч. 2 КУпАП.

Враховуючи викладене, провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.172-7 ч.ч.1 КУпАП, ст.ст. 172-7 ч.ч. 2 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП, ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 6 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.ст.172-7 ч.ч.1 КУпАП, ст.ст. 172-7 ч.ч. 2 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: