ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2899/24 Справа № 202/7908/24 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро за участі захисника Гармаша Михайла Юрійовича,

доповнену апеляційну скаргу захисника Гармаша М.Ю. у інтересах ОСОБА_1 , подану на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

встановила:

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу розміром 17000 грн, із позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Відповідно до змісту постанови, 07.06.2024 року о 10 годині 00 хвилин за адресою: Донецька обл., м. Лиман по вул. Ринкова 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA Sephia, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку, в медичному закладі та на місці за допомогою приладу Драгер, чим порушив вимоги п. 2,5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду захисник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу із проханням про скасування постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2024 року та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, стороною захисту подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2024 року, яке обґрунтоване тим, що текст оскаржуваної постанови згідно з ЄДРСР було складено лише 11.10.2024 року, а зміст постанови став відомий стороні захисту лише 29.10.2024 року

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не визнавав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказує, що судом першої інстанції всупереч вимогам ст. 245 КУпАП не було всебічно, повно та об`єктивно досліджено усіх обставин адміністративного правопорушення.

Крім того, сторона захисту була позбавлена можливості підготуватись до судового засідання, оскільки захисником надсилалось клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в електронному виді , але на теперешній час доступу до матеріалів справи та відеозаписів не надано.

Стверджує, що судом першої інстанції було проігноровано клопотання щодо розгляду справи в режимі відеоконференції та порушено конституційне право ОСОБА_1 на захист під час розгляду справи, а також право на ознайомлення з матеріалами справи.

У своїх доповненнях зазначає, що наявний відеозапис не містить належних та допустимих доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Вказує, що направлення та проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби не належить до повноважень працівників поліції.

Вважає, що вимога патрульної поліції до ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставною, незаконною та необгрунтованою.

Крім того, стверджує, що працівники поліції під час виконання своїх службових обов`язків порушили вимоги Інструкції від 18.12.2024 року № 1026, оскільки не фіксували усіх обставин справи.

Зауважує, що працівники патрульної поліції фактично спровокували ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, схиливши його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказує, що відмовляючись від проходження безпідставного огляду, ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, оскільки його відмова зумовлена необхідністю виконання обов`язків військової служби.

Крім того, було порушено право ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Конституції України.

Щодо свідків апелянт зазначає, що відповідно до відеозапису убачається, що вони були присутні лише під час фіксації відмови та не підтверджували обставин руху та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Сторона захисту вказує, що направлення, яке наявне в матеріалах справи не складалось працівниками поліції у присутності ОСОБА_1 , оскільки його складання не зафіксоване на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських, також відсутній факт ознайомлення ОСОБА_1 з його змістом.

Вважає, що обставиною, що робить можливим пом`якшити покарання ОСОБА_1 є проходження ним військової служби, а також документи, що позитивно характеризують його в службовій діяльності.

Захисник зауважує, у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги, можливо застосувати аналогію закону та призначити ОСОБА_1 більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді щтрафу без позбавлення права керувати транспортним засобом, оскільки право керування потрібне ОСОБА_1 для проходження військової служби.

Перевіривши витребувані із Індустріального районного суду м.Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України, заслухавши захисника ОСОБА_3 , проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час розгляду апеляційної скарги по суті її вимог звертається увага на те, що орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України - водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП. Тобто, об`єктивна сторона правопорушення полягає не тільки в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само і в ухиленні осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Так, із змісту досліджених судом матеріалів справи встановлено, що дії ОСОБА_1 по відмові від проходження огляду на предмет алкогольного сп`яніння підтверджені дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду справи доказами:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 799904 від 07.06.2024 року, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) убачається, що 07.06.2024 року о 10 годині 00 хвилин за адресою: Донецька обл., м. Лиман по вул. Ринкова 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA Sephia, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку, в медичному закладі та на місці за допомогою приладу Драгер. Тим самим ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначено: «Я ОСОБА_1 керував авто KIA від проходження медогляду вімовляюсь». Крім того зафіксовано, що у ОСОБА_1 документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Протокол підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначені посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254,256 КУпАП, тому є належним доказом у справі.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.2) встановлено, що ОСОБА_1 на підставі виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, запропоновано пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння у Краматорському наркодиспансері. Від проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Як вбачається з відеозапису з нагрудного відео реєстратора працівника поліції, доданого до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД № 799904 від 07.06.2024 року, зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 щодо проходження огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в медичному закладі та на місці за допомогою приладу Драгер.

Крім того, факт відмови ОСОБА_1 підтверджено у поясненнях двох свідків, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.3).

Отже зазначені на цьому відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів інформації підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, отриманий із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п.2 ч.1 ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Тому цей відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 та його захисник Гармаш М.Ю., були позбавлені судом першої інстанції права на доступ до суду, так як розгляд справи відбувся без їх участі, що призвело до порушення права ОСОБА_1 на захист, не є підставою для скасування правильного по суті рішення, оскільки відповідно до ст. 286 КУпАП участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, крім цього, захисник Гармаш М.Ю. у інтересах ОСОБА_1 , скористався правом апеляційного оскарження та мав можливість безпосередньо під час апеляційного перегляду матеріалів справи надавати пояснення, заявляти клопотання та мав право подавати докази.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції у даній ситуації проігноровано положення законодавства про безперервну зйомку події на портативний відеореєстратор, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

У пункті 5 Розділу ІІ, пункті 1 Розділу VII Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Разом з тим, ні діючим законодавством, ні вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським.

В даному випадку до матеріалів адміністративного провадження приєднано запис, який стосується безпосередньо вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Відеозаписом з камери поліцейського підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Суд апеляційної інстанції враховує, крім іншого, й положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Таким чином, апеляційний суд дослідив матеріали справи, оцінив докази у їх сукупності та дійшов до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розглянуті судом у передбачені ст.38 КУпАП строки, а вид та розмір адміністративного стягнення визначений у межах санкції ч.1 ст.130 КпАП України.

Доводи апеляційної скарги захисника Гармаша Михайла Юрійовича не спростовують встановлених судом обставин та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Гармаша Михайла Юрійовича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя

Дніпровського апеляційного суду: О.В. Рябчун