Справа № 753/353/24 Суддя в І-й інстанції Заруба П.І.
Провадження № 33/824/2832/2024 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сіренка М.Ю., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Сіренка М.Ю. на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 23 грудня 2023 року, о 22 год. 34 хв, в м. Києві, по Харківському шосе, 180/21, керував транспортним засобом «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав на те, що місцевим судом не надано належної правової оцінки доказам, які надані поліцейськими, та не взято до уваги доводи сторони захисту. На переконання апелянта, із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху, у зв`язку із цим всі наступні вимоги працівників поліції, водій не був зобов`язаний виконувати, а всі процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Звернув увагу, що відповідно до відеозапису, долученого поліцейськими вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 не перебував у русі. Зокрема, відсутні й докази, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Отже, знаходження за кермом транспортного засобу чи поряд з ним, який не є в стані руху не доводить факту керування транспортним засобом. Також, наявний у матеріалах справи відеозапис з місця події не містить моменту зупинки транспортного засобу. Окрім цього, захисник посилається на те, що з наявного відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцейськими у водія були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, тому у працівників поліції були відсутні підстави пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.Також, в протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_1 , а саме у фабулі протоколу не вказано, які саме дії ОСОБА_1 вчинив з метою ухилення від огляду, тобто об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП розкрита не в повній мірі. Крім того, звернув увагу на те, що наявний на диску відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, оскільки про нього не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , не вказано за допомогою якого технічного пристрою проводився відеозапис, також не вказано номер технічного засобу та інші ідентифікуючі ознаки. Крім цього, захисник звернув увагу на те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Просив постанову судді скасувати та закрити провадження у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Сіренка М.Ю., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи цієї скарги та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Аналіз цієї норми закону дає підстави стверджувати про те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП наряду із фактом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доказуванню і факт керування транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння.

Ухвалюючи рішення про притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП місцевий суд визнав доведеним те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у час, місці та за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. За змістом ухвали вбачається і те, що судом визнаний і факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Між тим, такий висновок суддею зроблений на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок їх неналежної оцінки і погодитись із цим висновком не можливо.

За змістом ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із вказівкою на усі її складові, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які указують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема, що підтверджується зібраними у справі доказами.

Аналіз положень ст. 266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 року № 1103 (в подальшому - Порядок 1103), «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому - Інструкція 1452/735) та диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати про те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння виникають після встановлення поліцейським факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції/вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку та способами, що передбачені зазначеними вище нормативними документами та у випадку відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови, за доведеності інших обставин, які утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення. Суд ухвалює рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за умови доведення у суді усіх зазначених вище обставин належними та допустимими доказами.

При вирішенні питання про винність ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння місцевий суд цих вимог закону не врахував, фактичних обставин правопорушення із належною повнотою не встановив, зібраним у справі доказам належної оцінки не надав.

Поза увагою судді залишилось те, що матеріали справи не містять доказів, які би безумовно указували на те, що ОСОБА_1 у час та місці, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, дійсно керував автомобілем «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння, чи у стані алкогольного сп`яніння. Із початку з`ясування обставин події, що було зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери, ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування ним автомобілем, пояснивши те, що він припаркував автомобіль і після того вживав із товаришем пиво, не маючи намір в подальшому керувати цим автомобілем. Цей факт підтвердив свідок ОСОБА_2 , який був на місці події, підтвердив пояснення ОСОБА_1 , будучи допитаним у місцевому судді. Поліцейські, що здійснювали фіксацію зазначеної події із складанням у подальшому протоколу про адміністративне правопорушення, безпосередньо факт керування ОСОБА_1 зазначеним вище автомобілем не сприймали, тобто: ними безпосередньо цей автомобіль не зупинявся, очевидцями керування ОСОБА_1 цим автомобілем за інших обставин вони не були. Об`єктивної фіксації такого керування іншими особами чи у іншій спосіб, зокрема: за допомогою камер спостереження, відео реєстраторів, портативних засобів зв`язку, не здійснювалось, а поліцейськими, відповідно, такі джерела не досліджувались. Тобто, матеріали справи не містять доказів факту керування ОСОБА_1 автомобілем здобутих із зазначених вище джерел. Матеріали справи не містять також пояснень будь-яких свідків, які би підтвердили факт керування ОСОБА_1 автомобілем. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що у ході з`ясування обставин правопорушення поліцейський, висуваючи ОСОБА_1 вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння, послався на наявність відеозапису, яким нібито був зафіксований факт керування ОСОБА_1 автомобілем та на пояснення свідка. Між тим, до матеріалів справи відеозапис, яким би був зафіксований факт керування ОСОБА_1 автомобілем, докладений не був. Пояснення свідка, на якого посилався поліцейський, до матеріали справи докладені також не були, анкетних даних цього свідка зазначено не було.

При цьому суд вважає, що наявний у матеріалах справи рапорт поліцейського не може бути доказом зазначеного вище факту керування автомобілем. Вичерпний перелік процесуальних джерел доказів, а саме будь-яких фактичних даних, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, визначений у ч.1 ст. 251 КУпАП. Аналіз указаної правової норми дає підстави стверджувати про те, що рапорт поліцейського не є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Суд звертає увагу на те, що указаний рапорт не містить жодних даних про його офіційне спрямування чи реєстрацію. Сукупність указаних обставин виключають визнання зазначеного вище рапорту у якості доказування факту керування ОСОБА_1 автомобілем.

Наведене указує на недоведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем, що указувало на відсутність у його діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та виключало його відповідальність за цією статтею.

Обґрунтовуючи свої висновки про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності із накладенням на нього стягнення, місцевий суд послався на відеозаписи події, зроблені за допомогою нагрудної камери поліцейського, що були визнані суддею доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Однак, такий висновок апеляційний суд визнає таким, який не підтверджується зібраними у справі доказами, у тому числі і наданими відеозаписами. Зокрема до матеріалів справи надано два відеозаписи, а саме запис «IMG 1138», зроблений неустановленим джерелом та відеозапис «521659» зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського. Відеозапис «IMG 1138» не містить інформації ні про переслідування автомобіля під керуванням ніби то ОСОБА_1 , ні про його зупинку поліцейськими, ні про те, що саме ОСОБА_1 керував цим автомобілем. Наявна на цьому відеозаписі інформація зводиться до того, що на ньому зображений рух автомобіля, найбільш вірогідно поліцейського, який нікого не переслідує, а під`їжджає до автомобіля, який перебуває у нерухомому стані. В подальшому на відеозаписі зображена особа, яка перебуває поблизу дверцят пасажира даного автомобіля. Ні транспортний засіб, ні особа, яка зображена на даному відеозаписі не ідентифіковані, достовірної інформації, яка би не викликала сумніву про те, що саме ця особа керувала цим транспортним засобом зазначений відеозапис не містить. Із урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що зазначений відеозапис не можливо визнати належним доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом. При цьому суд звертає увагу на те, що будь-яких перешкод для ідентифікації транспортного засобу та особи, які зображені на цьому відеозаписі та для з`ясування питання про керування цим транспортним засобом у поліцейських не було.

Щодо відеозапису «521659», то цей відеозапис також не містить інформації про керування ОСОБА_1 автомобілем. Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 неодноразово посилався на те, що він транспортним засобом не керував, а пиво вживав після зупинки транспортного засобу.

Для усунення зазначених вище суперечностей до суду апеляційної інстанції неодноразово викликався поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення. Апеляційним судом наголошувалось на тому, що у випадку неявки поліцейського за викликом судом можуть бути застосовані положення ст. 62 Конституції України. Не дивлячись на своєчасне повідомлення про виклик до суду поліцейського відповідний орган Національної поліції поліцейський до суду не з`явився, у зв`язку із чим наведені вище суперечності усунуті не були, а усі сумніви у цій справі апеляційним судом відповідно до положень ст. 62 Конституції України тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

За наведених вище обставин суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та відсутність підстав для притягнення його до відповідальності за цією статтею у зв`язку із відсутністю доказів вчинення того адміністративного правопорушення, яке зазначене у протоколі.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 не можливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Сіренка М.Ю. задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк