Справа № 159/4783/24 Провадження №33/802/841/24 Головуючий у 1 інстанції:Денисюк Т.В.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Так, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 17 липня 2024 року о 21:22 год. по вул. Незалежності, 125 в м. Ковель, керував транспортним засобом марки «RENAULT KOLEOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), і відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає судове рішення незаконним і необґрунтованим. Зазначає про те, що його винуватість не доводиться належними і допустимими доказами, а судом першої інстанції не перевірені обставини, що мають вирішальне значення для справи, зокрема, не надано належної оцінки його показам, показам лікаря приймального відділення ЦРЛ Ковельського МТМО ОСОБА_2 та іншим матеріалам, що містяться у справі. Із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що попри відмову його, ОСОБА_1 , пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, він погодився пройти такий огляд у медичному закладі. Однак після прибуття до закладу охорони здоров`я, відмовився від освідування за допомогою приладу Драгер та був оглянутий лікарем приймального відділення ЦРЛ Ковельського МТМО ОСОБА_2 , шляхом проходження ряду тестів, а за результатами огляду було встановлено відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Крім того, попри можливість лікаря, після проходження ОСОБА_1 вказаних тестів, зробити висновок щодо його стану, він лише зафіксував у акті медичного огляду №424 від 17.07.2024 відмову ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу. Також апелянт вказує на те, що пізніше, за його заявою, було зроблено забір крові на вміст етанолу у його крові, а за результатами лабораторного дослідження оформлено консультативний висновок спеціаліста №425 «тверезий». Посилаючись на викладене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову судді, а провадження у справі щодо нього, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який скаргу підтримав з підстав викладених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, окрім іншого полягає у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами.

Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №699604 від17.07.2024, складеним поліцейським роти обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП, рядовим поліції Трофимюком В.О. (а.с.1), за змістом якого ОСОБА_1 17 липня 2024 року о 21:22 год. по вул. Незалежності, 125 в м. Ковель, керував транспортним засобом марки «RENAULT KOLEOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), і відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Від надання будь-яких пояснень та підпису в протоколі останній також відмовився (а.с.1);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №759811 від 17.07.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 гривень, яка на день розгляду даної справи судом не скасована і є чинною (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким, огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився (а.с.4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.07.2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 від медичного огляду в Ковельському МТМО відмовився (а.с.5);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.07.2024 року №424, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від освідування на стан алкогольного сп`яніння (а.с.6);

- довідкою старшого інспектора ВОНС в м. Ковель УПП у Волинській області ДПП старшого лейтенанта поліції Таран О. від 18.07.2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має повторності адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 27.04.2005 року та не являється позбавленим права керування (а.с.8).

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доводиться і відеозаписами наданими працівниками поліції, з яких чітко прослідковується хронологія подій, які відбувалися за обставин вказаних у протоколі. Так, на відеозаписах зокрема зафіксовано що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки «RENAULT KOLEOS», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився, натомість виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі. В подальшому, в приміщенні закладу охорони здоров`я, було зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від освідування за допомогою технічного приладу Alcotest Drager, що також не заперечується самим ОСОБА_1 .

Разом з тим, в місцевому суді було допитано лікаря приймального відділення ЦРЛ Ковельського МТМО ОСОБА_2 , який показав, що ним було сформовано висновок №424 від 17.07.2024 року за результатами відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів та повідомлено, що на проведенні дослідження біологічного середовища останній не наполягав. Також за заявою ОСОБА_1 18.07.2024 о 01:10 було проведено лабораторне дослідження його крові на вміст етанолу, за результатами якого сформовано консультативний висновок спеціаліста №425 «тверезий».

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме - у відмові особи, яка керує транспортним засобом відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд з огляду на вищевикладене, вважає цілком безпідставними апеляційні доводи про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання апелянта на консультативний висновок №425, складений лікарем приймального відділення ЦРЛ Ковельського МТМО ОСОБА_2 , згідно якого за результатами огляду у громадянина ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, вірно не взято судом до уваги, оскільки проведення такого огляду не відповідає вимогам ст.266 КпАП України та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджений наказом МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, адже проводився за відсутності поліцейського та майже через 4 години після зупинки транспортного засобу (подія мала місце 17.07.2024 о 21:22 год, а забір крові 18.07.2024 о 01:10 год).

Крім цього, наданий висновок не може бути належним доказом, який би спростовував винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, яка в даному випадку передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

На підставівищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2024 року щодо нього, - без змін.

Постанова набираєзаконноїсилинегайнопісляїївинесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк