Справа №621/2788/24
Провадження № 3/621/742/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2024 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Вельможна І.В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Островерхівка Зміївського району Харківської області, є громадянином України, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 804862 від , ОСОБА_1 , ставиться в вину правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за наступних обставин: 14 липня 2024 року о 15:10 годині по автодорозі Островерхівка-Аксютівка, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 968 М, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками стану алкогольного сп`яніння, а саме: різких запах з порожнини рота ,почервоніння обличчя, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медзакладі та продуття алкотестеру Драгер № 0151 відмовився під відеозапис бодікамери № 2, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

25.07.2024 матеріал надійшов до суду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи для розгляду матеріалу визначено суддю Вельможну І.В.

Розгляд матеріалів призначено на 20.08.2024.

20.08.2024 за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розгляд матеріалів відкладено до 02.10.2024.

02.10.2024 у зв`язку з перебуванням судді у відпустці розгляд матеріалів відкладено до 29.10.2024.

29.10.2024 за клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Гетьман О.М. розгляд матеріалів відкладено до 06.11.2024.

05.11.2024 до канцелярії суду від захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гетьман О.М. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, відповідно до якого остання просила закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На обґрунтування клопотання зазначено, що матеріали додані до протоколу не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме відсутні докази які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки останні 14.07.2024 о 15:10 за обставин викладених в протоколі транспортним засобом не керував, а за кермом перебував його знайомий ОСОБА_2 . Крім того, працівниками поліції у супереч вимогам чинного законодавства не було повідомлено причину зупинки транспортного засобу, а матеріали додані до протоколу не містять належних та допустимих доказів законності зупинки автомобіля та порушення під час руху водієм ПДР. Також в матеріалах справи наявні відеозаписи, які не є безперервними та здійснені епізодично, а сам факт керування транспортним засобом ЗАЗ 968М, реєстраційний номер НОМЕР_2 , саме ОСОБА_1 не зафіксовано.

Також до клопотання про закриття провадження по справі додано письмові пояснення ОСОБА_1 відповідно до яких останній заперечує факт керування ним 14 липня 2024 року о 15:10 годині по автодорозі Островерхівка-Аксютівка, транспортним засобом ЗАЗ 968М, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

06.11.2024 належним чином повідомлені особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гетьман О.М. на розгляд матеріалів не прибули, до канцелярії суду від захисника адвоката Гетьман О.М. надійшла заява відповідно до якої остання просила проводити розгляд матеріалів у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Ознайомившись з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 804862, в якому викладено обставини правопорушення (а.с. 1), доданими до нього матеріалами, клопотанням про закриття провадження у справі та доданими до нього письмовими поясненнями ОСОБА_1 з додатками (а.с.15-38), дійшов наступного:

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно до вимог частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , останній наполягав на тому, що не керував транспортним засобом, а працівники поліції в свою чергу склали протокол з яким він не погоджується, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, з відеозаписів, долучених до матеріалів провадження, та досліджених в судовому засіданні(VID02F-00-0000.mp4 X700022__0339.mp4; X700022__0340.mp4; Відео зупинка.mp4) вбачається рух транспортного засобу ЗАЗ 968М, реєстраційний номер НОМЕР_2 в якому перебуває дві особи, дата здійснення зйомки 14.07.2024, час початку 14:19:07, дата зупинки транспортного засобу 14:20:44, відповідно до відео файлу VID02F-00-0000.mp4 представником поліції повідомлено місце зупинки транспортного засобу, з`ясовано про факт належності ОСОБА_1 транспортного засобу, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння від проходження якого ОСОБА_1 відмовився, час початку відеозапису 15:23:03 14.07.2024 час закінчення відеозапису 15:24:12 14.07.2024; на відеозаписах X700022__0339.mp4; X700022__0340.mp4 зафіксована процедура складання протоколу.

Разом з тим з наданих відеозаписів не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом ЗАЗ 968М, реєстраційний номер НОМЕР_2 , як і відсутній відеозапис з якого б вбачалося, що за кермои вищевказаного автомобілю був саме ОСОБА_1 .

Крім того, до матеріалі справи додано Протокол опитування свідка від 01.11.2024, відповідно до якого адвокат Гетьман О.М. відповідно до положень статті 20, 23 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" провела опитування свідка ОСОБА_2 , який пояснив що 14.07.2024 саме він керував транспортним засобом ЗАЗ 968М, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належним ОСОБА_1 та був зупинений працівниками поліції, які не повідомили причину зупинки транспортного засобу, а відразу попросили надати реєстраційні документи на автомобіль. ОСОБА_1 який сидів на пасажирському сидінні повідомив працівників поліції, що вказаний транспортний засіб належить йому та вийшов з автомобілю щоб поспілкуватися з поліцейським (а.с. 37)

Жодних доказів керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Отже, наявність такої обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності як перебування особи у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, судом не встановлено.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що "само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Законодавець чітко визначає, що суб`єктом, сфера дії на якого поширюється дія Правил дорожнього руху України, зокрема пункту 2.5 вказаних Правил, є саме водій.

Так, на момент складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, останній не був водієм в розумінні Правил дорожнього руху України, оскільки не керував транспортним засобом, відтак, дія вказаних Правил на нього не поширюється та він не був зобов`язаний, в свою чергу, виконувати вимогу інспектора патрульної поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проте посадова особа органів поліції не відсторонювала ОСОБА_1 , від керування транспортного засобу, акт про відсторонення водія від управління відсутній.

Крім того, як зазначалося вище судом було досліджено відеозаписи, що наявні на одному диску та кількість яких складає чотири відео файли (а.с. 6).

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виконанням поліцейського особистого приватного становища.

Серед іншого необхідно вказати, що п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 р. №100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Відеозапис нагрудних камер працівників поліції на диску, що долучений до матеріалів даного адміністративного провадження є обривистим, фрагментарним та не відображає всіх подій, а між відеозаписом за фактом зупинки транспортного засобу та відеозаписом на якому зафіксоване спілкування з ОСОБА_1 проміжок не зафіксованого часу складає одну годину.

Відео, що міститься в матеріалах справи є недопустимим доказом, оскільки відсутня основна вимога до відео доказу - безперервність фіксації всіх подій, у разі неможливості безперервно вести відеозапис, залучається два понятих, що у вказаному випадку не було здійснено. Поряд з цим, на відеозаписі час зйомки не співпадає з часом зазначеним в протоколі та фактичним обставинам справи.

Отже, інформація, яка міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, є недостовірною, а тому недопустимим доказом, який тягне за собою недопустимість решти доказів, які викликають сумніви у суду щодо наявності вини у діях ОСОБА_1

Частина 1 та 2 статті. 35 Закону України "Про Національну поліцію" містить виключний перелік підстав для зупинення транспортного засобу.

Приписами частини 3. статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Тобто, транспортний засіб, ЗАЗ 968М, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким відповідно до протоколу керував ОСОБА_1 мав бути законно зупинений співробітниками поліції, а в противному випадку протиправність зупинки ставить під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення "нетверезого" водія.

Так матеріали справи не містять відомостей та даних, щодо підстав зупинки транспортного засобу, відповідно до рапорту інспектора СРПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 15.07.2024, долученого до протоколу поліцейським зазначено як підставу для зупинки транспортного засобуЗАЗ 968М, реєстраційний номер НОМЕР_2 порушення ПДР, однак не конкретизовано причину зупинення транспортного засобу з посиланням на відповідні пункти ПДР, з детальним описом підстави зупинки. Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що водій транспортного засобу ЗАЗ 968М, реєстраційний номер НОМЕР_2 допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Такі висновки, повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 по справі №686/11314/17.

Додана до протоколу копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАН № 2605400, винесена 14.07.2024 о 15:49 годині. поліцейським ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Мельником Сергієм Івановичем, відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за відсутність відсутність реєстраційних документів на транспортний засіб, не може вважатися належним доказом законності зупинки поліцейськими автомобіля ЗАЗ 968М, номерний знак НОМЕР_2 , оскільки на переконання суду до моменту зупинки автомобіля та перевірки документів співробітники поліції не мали можливості дізнатися про наявність або відсутність реєстраційних документів на такий транспортний засіб.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а вихід за вказані межі є недопустимим, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не є беззаперечним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, суддя дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме статей 9, 33, 245, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: