Справа № 303/535/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
06.02.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі адвоката Захарчука І.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Захарчука І. І.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 вересня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.
В апеляційній скарзі адвокат Захарчук І. І. вказує на те, що постанова суду єнеобґрунтованою, незаконною, - просить її скасувати. Зазначає, що суд у постанові не дослідив фактичні обставини справи, оскільки із відеозаписів не убачається, що у водія ОСОБА_1 були ознаки наркотичного сп`яніння. Також у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про те, які дії вчинив ОСОБА_1 щодо ухилення від проходження освідування. Пояснення, надані у суді першої інстанції працівника поліції та дізнавача щодо наявності у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння є суперечливими. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, оскільки перебував у стані психічного збудження через провокаційні дії та тиск працівників поліції. Звертає увагу на те, що стороною захисту надано відповідні докази на підтвердження того, що у ОСОБА_1 посттравматичний стресовий розлад. Сторона захисту вважає, що наявні у матеріалах справи докази не можна вважати належними, допустимими та достатніми. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якого, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , береться до уваги і те, що апеляційним судом вживались необхідні заходи щодо повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про розгляд справи, призначеної на 27.11.2023 (а. с. 97), а також 06.02.2024, однак, відомостей про поважність причин неявки ОСОБА_1 до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший день від останнього не надходило, що розгляд справи уже відкладався. Апеляційним судом береться до уваги і те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення адвоката Захарчука І. І., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується зібраними у справі та перевіреними апеляційним судом доказами, а саме.
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №6414944 від 15.01.2023, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а. с. 2).
Відповідно до направлення на огляд водія, ОСОБА_1 направлено на освідування до Мукачівської ЦРЛ у зв`язку з виявленими у нього ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, блідість обличчя (а. с. 3).
Відповідно до рапорту старшого лейтенанта поліції Котубея В., поліцейські зупинили автомобіль марки «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 за порушення водієм ОСОБА_1 ПДР. Після зупинки автомобіля, працівники поліції виявили у водія ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, блідість обличчя. Водієві було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, однак ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_1 роз`яснювались його права. У автомобілі ОСОБА_1 були виявлені наркотичні речовини, у зв`язку з чим на місце події була викликана слідчо-оперативна група. Після цього, водій погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, і на службовому автомобілі поліцейських поїхали до КНП «Мукачівська ЦРЛ», де біля реєстратури ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, у зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. (а. с. 4).
У матеріалах справи наявний відеозапис з місця події, на якому зафіксовано, що працівники поліції діяли чітко у відповідності до вимог Порядку та Інструкції: при виявленні у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я, проте, прибувши до медичного закладу ОСОБА_1 відповів відмовою. Відтак, водію було роз`яснено, що за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівники поліції складатимуть відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 36).
Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який відмовився від проходження освідування у медичному закладі.
Апеляційний суд вважає, що наявний у матеріалах справи відеозапис здійснений за участі ОСОБА_1 дає можливість встановити узгодженість цього доказу з іншими письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи.
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції ОСОБА_2 був упереджений при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану наркотичного сп`яніння та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на підписання наявних у справі процесуальних документів: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №058025, постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №6414944, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказана поліцейська при виконанні своїх посадових обов`язків діяла у межах наданих їй повноважень.
При оцінці доводів апелянта про те, що місцевий суд безпідставно визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, не з`ясувавши фактичні обставини справи, апеляційний суд визнає такі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються належними та переконливими доказами.
При оцінці тверджень апеляційної скарги щодо того, що суд у постанові не дослідив фактичні обставини справи, оскільки із відеозаписів не убачається, що у водія ОСОБА_1 були ознаки наркотичного сп`яніння, такі суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки вони спростовуються як письмовими доказами, так і відеозаписом, на якому у хронологічній послідовності зафіксована подія, тобто від моменту зупинки транспортного засобу марки «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 до складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відмову пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та оформлення інших матеріалів.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд відхиляє як такі, що свого підтвердження не знайшли доводи апелянта про те. що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про те, які дії вчинив ОСОБА_1 щодо ухилення від проходження освідування, оскільки у протоколі чітко вказано, що водій ОСОБА_1 , маючи очевидні ознаки наркотичного сп`яніння від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 особисто підписав протокол, жодних пояснень або заперечень щодо змісту протоколу не зазначив.
При цьому, протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв, мотивів незгоди з протоколом не зазначив.
Відомості про те, що ОСОБА_1 оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції за фактом складання протоколу у справі також відсутні. Крім того, немає жодних даних, які можуть свідчити про те, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів із заявою щодо неправомірності дій працівників поліції, які за його словами, здійснювали відносно нього фізичний примус. Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду) ОСОБА_1 не надав. Будь-яких зауважень щодо неправомірних дій працівників поліції не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про те, що працівниками поліції були здійснені фізичний тиск або примус відносно ОСОБА_1 є такими, що свого підтвердження не знайшли.
Такими, що визнаються необґрунтованими є твердження апелянта і про те, що пояснення, надані у суді першої інстанції працівника поліції та дізнавача щодо наявності у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння є суперечливими.
Апеляційний суд вважає, що пояснення працівника поліції Котубея В. В. та дізнавача СД Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області Ісак Т.П., відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є належними доказами у справі про адміністративне правопорушення, оскільки такі відібрані у встановленому законом порядку, сумнівів у достовірності та об`єктивності цих пояснень апеляційний суд не вбачає. Вказані пояснення підтверджують обставини, які викладені у письмових доказах. Разом з тим, як убачається з оскаржуваної постанови, сторона захисту під час розгляду справи у місцевому суді не надала жодних доказів, які можуть ставити під сумніви достовірність наданих вказаними особами свідками у справі, вищенаведених пояснень. Тобто, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів та за відмову від надання показань за ст. ст. 384, 385 КК України, поліцейський ОСОБА_2 та дізнавач СД Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області Ісак Т.П., не заперечували той факт, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 відповідають дійсності.
Апеляційний суд вважає такими, що жодним чином не впливають на правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що стороною захисту надано відповідні докази на підтвердження того, що у ОСОБА_1 посттравматичний струсів розлад. Дослідивши приєднані стороною захисту характеризуючі дані про особу ОСОБА_1 та долучені до них медичні документи, жодних підстав вважати, що обставини, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі перешкодили водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, немає.
Позиція ОСОБА_1 та адвоката Захарчука І. І., викладена в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності, обґрунтованості, а викладених у ній висновків матеріалам справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене правопорушення.
Апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог за п. 2.5 ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка та які апеляційним судом визнаються достатніми та допустимими; що адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням приписів ст. ст. 33 - 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову на законну вимогу поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокатом Захарчуком І. І. апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, в тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Захарчук І. І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН