Провадження № 3/734/918/24 Справа № 734/1187/24
ПОСТАНОВА

іменем України

05 червня 2024 року смт Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., за участю секретаря судових засідань Ієвлевої О.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Хуторненка С.М., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, жителя АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

відповідно до протоколу серії ААД № 671337 від 16.03.2024, водій ОСОБА_1 16.03.2024 о 00 год. 23 хв. в смт.Козелець по вул. Розумовських 46 Чернігівського району Чернігівської області керував транспортним засобом Фольцваген д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місця його зупинки за допомогою приладу «Драгер» ARCE 0226. Результат тесту 1.17‰. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник у судовому засіданні подав клопотання, у якому просив закрити провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з вчиненням дій ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності або необхідної оборони. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 вимушено керував транспортним засобом, оскільки потрібно було невідкладно доставити до Козелецької ЛІЛ громадянку ОСОБА_2 , яка при падінні отримала тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 15.03.2024 близько 23 год. 10 хв., перебуваючи вдома впала з драбини отримавши тілесні ушкодження, які призвели до сильної болі в спині. ОСОБА_3 , яка також перебувала у її житлі, зателефонувала до лікарні, щоб викликати Швидку. Однак їй пояснили, що на даній час направити екіпаж Швидкої допомоги не має можливості, тому потрібно доставатися лікарні самостійно. У зв`язку з цим, ОСОБА_4 зателефонувала своєму знайомому ОСОБА_5 і попросила відвезти до лікарні в смт.Козелець. Останній відвіз їх до лікарні, де її було оглянуто лікарем, введено знеболювальне та зроблено рентген. Знімок показав, що зламані ребра. Лікар їй сказав, щоб вона їхала додому, а зранку з`явилася до лікарні для поміщення на стаціонарне лікування. В цей час ОСОБА_6 зателефонував командир, і наказ негайно прибути до військової частини. Коли вони від`їжджали від лікарні, їх зупинила працівники патрульної поліції та склали на ОСОБА_6 протокол за керування у нетверезому стані, хоча вона жодних ознак сп`яніння у його не вбачала. Після цього їх відпустили і вони поїхали в ОСОБА_7 від керування автомобілем працівники поліції не відстороняли.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні дала аналогічні пояснення, що і свідок ОСОБА_2 .

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Що до доводів захисника про те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності.

Однак, із матеріалів справи виходить, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, коли вже повертався з лікарні після надання необхідної медичної допомоги громадянці ОСОБА_2 . Отже керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, вказаних у протоколі не можуть розцінюватися, як діяння, вчинене у стані крайньої необхідності. Інших даних, що ОСОБА_1 вживав дії щодо усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода, матеріали справи не містять.

Інші доводи, які викладені захисником у клопотанні про закриття провадження не заслуговують на увагу, оскільки не є визначальними при встановленні вини ОСОБА_9 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

Судом було досліджено відеозапис з боді-камери поліцейського, який був долучений до протоколу. Із змісту даного запису вбачається, як працівники поліції зупиняють автомобіль марки Фольцваген д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування, поліцейські повідомляють останньому, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та пропонують йому пройти огляд на місці або у лікарні. ОСОБА_1 заперечує вживання спиртних напоїв та погоджується пройти огляд на місці за допомогою алкотестера «Драгер». Після продуття прибору результат тесту склав 1.17‰, який ОСОБА_1 поставив під сумнів. При цьому працівник поліції не запитуючи у ОСОБА_1 чи згоден він з результатом, почав складати на нього адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та порадив йому для проходження огляду на стан сп`яніння особисто звернутися до лікаря, а отримані результати надати в суді.

Згідно п 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015№ 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Проте, слід звернути увагу на те, що наявний у матеріалах справи відеозапис з місця подій не відображає будь-яких ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Так, відеозапис відображає стійку ходу ОСОБА_1 , не порушену його рухову сферу та мовну здатність, стан свідомості орієнтований, поведінка врівноважена.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок).

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п. п. 2, 3, 6, 7 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Про те, як вбачається із переглянутого відео, працівник поліції в порушення п. п. 2, 3, 6, 7 розділу І Інструкції після проведення огляду ОСОБА_10 на стан сп`яніння, не запитавши, чи згоден останній з результатами огляду, розпочав складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Навіть після того, як ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, поліцейський замість того, щоб доставити ОСОБА_1 до лікарні, яка була поруч, порадив йому самостійно звернутися до лікаря, щоб потім отримані результати пред`явити в суді.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Також суд критично ставиться до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки із його змісту виходить, що він був складений 16.03.2024 о 00 год. 36 хв., що не підтверджується матеріалами справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, всі сумніви суд тлумачить на користь особи згідно ст. 62 Конституції України та вважає, що з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього доказів, не вбачається в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що наданими у справі доказами не доведена наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 247, 251, 252, 266, 276-280, 283 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя: