ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року Володимир-Волинський міського суд Волинської області у складі головуючого

судді Лутая А.М., за участю секретаря судового засідання Жолоб К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

11 січня 2024 року об 11:00 по вул. Садовій в с. Новосілки Володимирського району Волинської області водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Volkswagen Touran», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, у порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовилася, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник Лесик С.І. просили закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на те, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 без передбачених законом підстав, розгляд матеріалів справи на місці було проведено із порушенням процедури, встановленої законом. Захисник вказав, що з доданих до матеріалів відеозаписів видно, що підставою для зупинки водія було бажання поліцейського дізнатись де знаходиться вулиця Лесі Українки в селі Новосілки, що робить зупинку транспортного засобу безпідставною та суперечить вимогам Закону України «Про Національну поліцію». Під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 виявила бажання пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. Водночас, після того як з`ясувалося, що у поліцейських із собою немає засобів для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, останні почали переконувати водія у тому, що вона знаходиться в стані алкогольного сп`яніння і, що їй краще відмовитись від проходження тесту та надавати вже свої пояснення в суді. На думку захисника, таку поведінку поліцейських слід розцінювати як провокацію. Під час очікування драгера працівник патрульної поліції почав вчиняти дії направленні на спонукання ОСОБА_1 до відмови від проведення огляду, тобто, до вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, переконувати останню, що вживання особою алкоголю в будь-якому разі тягне за собою виявлення стану сп`яніння під час проходження тесту. Після цього, поліцейський почав повідомляти ОСОБА_1 неправдиву інформацію та роз`яснювати не передбачені законодавством права, а саме, що вона має право відмовитися від проведення огляду. Законодавством не тільки не передбачено право водія відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції. Після цього, працівник патрульної поліції почав повідомляти ОСОБА_1 негативні наслідки проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, що «Драгер» може показати позитивний результат, а якщо водій відмовиться від проходження тесту, то в даній ситуації буде розбиратися суддя. Як наслідок, ОСОБА_1 вказала, що в такому разі вона відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак зробила це лише у зв`язку із тиском поліцейського, адже останній їй не роз`яснив, що відмова від проходження огляду прирівнюється до стану алкогольного сп`яніння, а лише наполягав на тому, що вона знаходиться в стані сп`яніння. Виходячи з поведінки поліцейських вбачається тиск на водійку для отримання відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Захисник вважає, що весь алгоритм дій працівників поліції, які фактично спонукали до відома від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, повністю сплановані та виконані працівниками поліції задля складання протоколу за фактом порушення п.2.5 ПДР та ч.1 ст.130 КУпАП. Усі зазначені дії поліцейського, вчинені після того, як водій погодилась пройти огляд на стан сп`яніння, були незаконними, оскільки роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності прав, які законодавством не передбачені, залякування зазначеної особи наслідками проходження огляду та виявлення стану алкогольного сп`яніння, повідомлення про беззаперечне виявлення в неї стану алкогольного сп`яніння, не тільки не передбачені чинним законодавством, а й по суті вчинені виключно з метою спонукання водія до висловлення відмови від проходження огляду. З огляду на конкретні обставини справи, є очевидним, що без зазначених протиправних дій працівника патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто мала місце провокація та схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду. У даному випадку поліцейський, отримавши згоду ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп`яніння, мав би виконувати вимоги п.9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015. Зазначене, на переконання захисника, у своїй сукупності дає підстави дійти висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши ОСОБА_1 та її захисника Лесика С.І., допитавши свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок огляду особи, яка керує транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульовано ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Так, відповідно до статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП, за якою стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що її вина повністю встановлена сукупністю наявних у матеріалах справи доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР №219100, складеним 11.01.2024 об 11:20 заступником начальника СПД №1 (с. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенантом поліції Пукавським О.В., згідно 11 січня 2024 року об 11:00 по вул. Садовій в с. Новосілки Володимирського району Волинської області водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Volkswagen Touran», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, у порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовилася;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.01.2024 та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно яких ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічних засобів та в закладі охорони здоров`я;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №818906 від 11.01.2024, згідно якої ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч.10 ст.121, ст.125 КУпАП за те, що вона 11.01.2024 об 11:00 по вул. Садовій в с. Новосілки Володимирського району Волинської області, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Touran», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перевозила дитину нижче 145 см зросту без автокрісла та не увімкнула аварійну світлову сигналізацію після зупинки на вимогу поліцейського;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора, встановленого в автомобілі поліції, що містяться на DVD-R диску, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Volkswagen Touran», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та факт її відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. На відеозаписі видно, що ОСОБА_1 постійно вагалася, проходити їй огляд чи ні. Спочатку вона дійсно погодилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, але в результаті відмовилася його проходити, після чого працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП;

- показаннями працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в судовому засіданні підтвердили обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 11.01.2024 та зазначили, що 11.01.2024, під час патрулювання в с. Новосілки, вони зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 щоб дізнатися як проїхати на вул. Лесі Українки. Крім того, в автомобілі знаходилися діти, які перевозилися без використання спеціальних автокрісел. При спілкуванні з водієм у неї були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння шкіри обличчя. Після чого, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 постійно вагалася, не знала, що їй робити. Спочатку вона погодилася пройти огляд на місці зупинки, у зв`язку з чим був викликаний інший екіпаж патрульної поліції з приладом «Драгер», але через деякий час ОСОБА_1 відмовилася проходити огляд. Водію були роз`яснені наслідки як відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і наслідки виявлення у неї алкогольного сп`яніння. Після чого, стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені докази, у суду не має.

З урахуванням наведеного, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, дослідивши всебічно, повно та неупереджено всі обставини справи про адміністративне правопорушення, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом, порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, а саме, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів захисника стосовно правомірності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , суд звертає увагу на те, що право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Водночас керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Таким чином, незгода водія з причиною зупинки автомобіля не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.

Також неспроможним є доводи захисника про те, що з боку працівників поліції мала місце провокація на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки вони спонукали ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зазначивши, що вона має таке право, не роз`яснивши їй при цьому наслідки такої відмови, а також, що прилад «Драгер» може показати позитивний результат, у разі якщо вона вживала алкогольні напої. Зазначені доводи спростовується дослідженими в судовому засіданні відеозаписами, а також поясненнями працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснювалися наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і, що у разі такої відмови, буде складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Рішення про відмову від проходження огляду ОСОБА_1 прийняла свідомо, без жодного тиску з боку працівників поліції.

Крім того, суд зауважує, що, в державі діє презумпція знання законодавства. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Зазначене передбачено ч. 2 ст. 68 Конституції України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху України руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Вказані доводи захисника суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення суд керується таким.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, наслідки вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та вважає доцільним накласти на неї безальтернативне адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч ) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, яке, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 130, 245, 266, 280 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Роз`яснити, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст.308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору за наступними реквізитами: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір, Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена у Волинському апеляційному суді протягом 10 днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Копію постанови протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя А.М.Лутай