Справа №: 297/107/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Берегове

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Гал Л. Л., розглянувши матеріали, що надійшли від Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючої бухгалтером відділу фінансового забезпечення Міловської селищної військової адміністрації Луганської області,

за ст. 1732 ч. 2 КУпАП,

встановив:

07 січня 2024 року, приблизно о 22:00 годин, ОСОБА_1 вчинила сварку із своїм чоловіком ОСОБА_2 , в ході якої ображала його нецензурною лайкою, чим самим повторно протягом року вчинила домашнє насильство.

В суді ОСОБА_1 були роз`яснені права, зокрема, право мати адвоката відповідно до ст. 271 КУпАП та ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», однак від участі адвоката при розгляді справи про адміністративне правопорушення відмовилася.

В суді ОСОБА_1 свою вину визнала і пояснила, що сварка із чоловіком виникла на ґрунті ревнощів, оскільки вона побачила в його мобільному телефоні дзвінки від інших жінок, а чоловік не хотів їй нічого з цього приводу пояснювати. При цьому визнала, що вона дійсно мала нервовий зрив.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та перевіривши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №041390 від 07.01.2024 року, письмові пояснення ОСОБА_2 , копію постанови Берегівського райсуду від 16.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, рапорт чергового Берегівського РВП від 07.01.2024 року вважаю, що ОСОБА_1 своїми діями скоїла порушення передбачене ст. 173-2 ч. 2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи, що ОСОБА_2 , вину визнала, має на утриманні неповнолітню дитину, а також, що вчинення нею адміністративного правопорушення не потягло за собою тяжких наслідків, та вона примирилася з потерпілим ОСОБА_2 про що свідчить його заява подана до суду 12.02.2024 року, тому вважаю, що до неї слід застосувати положення ст. 22 КУпАП, а саме у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення слід звільнити її від адміністративної відповідальності, з оголошенням їй усного зауваження, а справу про адміністративне правопорушення слід закрити.

Керуючись ст. 22, ч.2 ст. 173-2, ч. 1, ст. 283, п. 1 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП із-за малозначності його, обмежившись оголошенням їй усного зауваження, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності або потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови через цей суд до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Лайош ГАЛ