КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 листопада 2024 року місто Київ

справа № 752/4473/24

апеляційне провадження № 33/824/2040/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Головачова Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва Бондаренко Г.В. від 1 березня 2024 року, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, старшого продавця в "Епіцентр", що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 1 березня 2024 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду, ОСОБА_1 звернулася із апеляційною скаргою, у якій просила скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 1 березня 2024 року та визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, призначивши йому покарання.

Скаржник зазначає, що її не було повідомлено про час та місце розгляду справи, не досліджено наявних доказів та не надано правової оцінки її доказам обставин вчинення домашнього насилля.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Мальцева А.В. підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Багратіоні Д.Г. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 1 березня 2024 року без змін.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

8 лютого 2024 року поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Білецькою В.М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 289256 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 , зі змісту якого убачається, що 8 лютого 2024 року о 00 год. 05 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_2 вчиняв відносно громадянки ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювався нецензурною лайкою та словесно принижував, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю, а також вчиняв умисні дії, щоб перешкодити відпочинку особи, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність вини громадянина ОСОБА_2 у вчинені правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на таке.

Відповідно до статті 245 КУпАП серед завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 289256 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП від 8 лютого 2024 року, складеного відносно ОСОБА_2 , 8 лютого 2024 року о 00 год. 05 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_2 вчиняв відносно громадянки ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювався нецензурною лайкою та словесно принижував, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю, а також вчиняв умисні дії, щоб перешкодити відпочинку особи.

До протоколу додано копію оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, на підставі якого видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника № АА 440012 від 8 лютого 2024 року, а також заяву потерпілої ОСОБА_1 та пояснення ОСОБА_2 .

Відповідно до змісту частини 1 статті 173-2 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у випадку вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно завдається шкода.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Отже, самі по собі, зокрема, крики та словесні образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише в тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, а дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 289256 вказані умисні дії ОСОБА_2 , які полягають у тому, що 8 лютого 2024 року він висловлювався нецензурною лайкою та словесно принижував, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю, а також вчиняв умисні дії, щоб перешкодити відпочинку особи, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено, що словесні образи викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.

З долученої до матеріалів справи заяви ОСОБА_1 від 8 лютого 2024 року убачається, що ОСОБА_2 за місцем проживання у період з 5 лютого по 8 лютого 2024 року вчиняв відносно неї психологічне та фізичне насильство: «….2 рази удар кухонним столом по лівій нозі, заламування рук за спиною, заважання сну шляхом грюкання каструлями під час збирання речей в часовий проміжок 22:00 - 22:50, світіння ліхтариком в очі, вмикання світла в кімнаті, чим заважав сну, нав`язливі смс, підвищення голосу, приниження честі та гідності…».

Жодних конкретних висловів, які ображають чи принижують людську гідність, жодних погрозливих висловів зі змісту яких можна дійти висновку про те, що ОСОБА_2 дійсно вчинив домашнє насильство психологічного характеру ОСОБА_1 в своїй заяві не наводить.

Суд звертає увагу, що самі по собі словесні образи, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої, не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 ввечері 7 лютого 2024 року він збирав речі для пришвидшення свого переїзду з квартири, однак ніяким чином заявниці не заважав.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки матеріали справи не містять ніяких доказів вчинення відносно ОСОБА_1 психологічного чи фізичного насильства з боку ОСОБА_2 .

Посилання у апеляційній скарзі на неповідомлення судом першої інстанції потерпілої про час слухання справи та розгляд справи є обґрунтованим, проте, це не може бути підставою для скасування постанови судді районного суду, оскільки права потерпілої були відновлені при розгляді справи суддею апеляційного суду.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що суддя суду першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 1 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В. Головачов