Справа №: 148/2676/23
Провадження № 3/148/44/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчук О.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

16.12.2023 близько 21:20 години в с. Кинашеві по вул. Першотравневій, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився в встановленому законом порядку із застосуванням Alkotester Drager (6810), результат 2,52 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КпАП України, а саме : керування водіями транспортними засобами, в стані алкогольного сп`яніння.

У судові засідання, призначенні на 04.01.2024, 17.01.2024, 06.02.2024 та 14.02.2024 ОСОБА_1 не з`явився, на адресу суду повернулись поштові відправлення з повідомленнями про розгляд справи з поміткою АТ «Укрпошта», що адресат відсутній за вказаною адресою. Про день, місце та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є телефонограма повідомлення (а.с.27 зворот) на зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення номер мобільного телефону, оголошенням про виклик до суду розміщеним на офіційній сторінці Тульчинського районного суду Вінницької області. Клопотань про відкладення слухання справи суду не надав.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються протягом 15 діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. ст. 277-2 КУпАП України, повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Із довідки про причини повернення поштової кореспонденції Ф.20 (а.с.15 зворот, 26 зворот) з`ясовано, що адресат відсутній за вказаною адресою. Адресою проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено АДРЕСА_1 .

Верховний Суд не одноразово зазначав, що у тому випадку, якщо судова повістка повертається до суду з причин того, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, а особа вважається повідомленою належним чином.

Отже, у разі, якщо судову повістку направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, враховуючи те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд справи відбудеться за викликом Тульчинського районного суду, то вважаю, що адресат повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Звертаю увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19, відповідно до яких направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, сам лише факт неотримання поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав судову повістку за належним адресом та яка повернулася в суд у зв`язку з відмовою від її отримання або відсутністю адресата за вказаною адресою, вважається належним повідомленням, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка повідомила таку адресу проживання під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п. 3.4 і 3.6. свого рішення від 11.10.2011 р. (справа № 10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від кримінального правопорушення полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Кодекс про адміністративні правопорушення не містить законодавчо визначеної норми щодо повідомлення правопорушників у інший спосіб ніж судовими повістками, відповідно до ст.277-2 КУпАП, однак враховуючи повернення поштової кореспонденції до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою, повідомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності у зазначений в Кодексі про адміністративні правопорушення спосіб у суду відсутня можливість, тому в даному випадку суд вважає за можливе застосувати аналогію права.

Враховуючи зазначене виклик через офіційний сайт Тульчинського районного суду Вінницької області шляхом оприлюднення оголошення не суперечить ч.8 ст.135 КПК України, якою передбачено, що особа може викликатися до суду шляхом оприлюднення повідомлення про виклик на офіціальних сайтах, в засобах масової інформації, тощо., як і виклик до суду шляхом вручення повістки про виклик, надсилання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч. 1 ст. 135 КПК України). Однак незважаючи на усі застосовані судом заходи правопорушник у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення слухання справи суду не надав. Під час повідомлення по телефону зазначив, що перебуває у лавах ЗСУ та на розгляд справи не з`явиться. Після роз`яснення, що він може захищати свої інтереси через представника відповідних дій не здійснив, у зв`язку з чим справа розглядається без участі особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 268 ч. 1 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року) неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи те, що судом вжито всіх можливих заходів задля повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи, вважаю можливим проводити розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутністю правопорушника.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що правопорушник вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП і повинен нести передбачену законом відповідальність.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом ст.266 КУпАП вбачається, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до розділу 1 п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 N 1452/735 зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 р. за N1413/27858, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1103 в редакції від 28.10.2015 - огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.3 зазначеного Порядку огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Згідно ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме, з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального приладу, а саме Драгеру та результат даного огляду, який зафіксований в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення становить - позитивну пробу 2,52 проміле, що підтверджується підписом правопорушника.

Саме керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та порушення п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України є об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та предметом судової перевірки.

Правилами дорожнього руху України закріплено визначення водія, як особи, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як вбачається із довідки начальника Тульчинського РВП у Вінницькій області (а.с.10) посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , видане 12.01.2010, станом на 16.12.2023 перебуває у статусі «Знищене».

Оскільки посвідчення водія ОСОБА_1 знищено, що підтверджується матеріалами справи, враховуючи законодавче визначення водія, як особи, яка має посвідчення водія відповідної категорії, суд відносить останнього до категорії інших осіб.

Диспозиція частини 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність інших осіб за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, яка встановлена у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт вчинення адміністративного правопорушення встановлений у судовому засіданні та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 183568 від 16.12.2023, копією постанови про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення за ч.2 ст. 126, ч.1 ст. 121 КУпАП серії БАД № 283932 від 16.12.2023, актом огляду на стан сп`яніння де зазначені відповідні ознаки алкогольного сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП «Тульчинська ЦРЛ», роздруківкою результату тесту № 1780 у результаті, якого зазначено, 2,52 проміле, CD-диском з відеозаписом фіксації події.

При призначенні адміністративного стягнення прийнято до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення, перевіривши існування обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, дані про особу щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, його ставлення до скоєного, майновий та сімейний стан, у зв`язку з чим необхідно накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що відповідає чинному законодавству та на розсуд суду є необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

В силу ст. 40-1 КУпАП, на підставі ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності підлягає стягненню судовий збір, в розмірах встановлених законодавством України.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 33-35, 40-1, 130 ч.1, 221, 268, 280, 283-285, 287, 289, КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить в сумі 17000,00 (Сімнадцять тисяч) гривень (Рахунок UA 4189 9998 0313 0801 4900 0002 001, Отримувач коштів ГУК у Вінницькій області/ Він.обл./21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858, Банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.) (ЕАП)) з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (Один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), судовий збір на користь держави (отримувач коштів : ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, код класифікації доходів бюджету 22030106, рахунок UA 0026001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП)) у розмірі 605,60 (Шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Суддя О.О. Дамчук