Справа № 461/7527/24 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/1527/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника митниці Лубоцького Б.І., розглянувши апеляційну скаргу представника Львівської митниці Лубоцького Б.І. на постанову Галицького районного суду міста Львова від 10 жовтня 2024 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду міста Львова від 10 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 Митного кодексу України та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень. Вилучений, згідно протоколу №1055/20900/24 від 02.09.2024 року, товар повернуто ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил, у розмірі 703,08 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605,60 гривень судового збору.

Відповідно до згаданої постанови, 02 вересня 2024 року близько 16 години 15 хвилин гр. України ОСОБА_1 з пасажиром на автомобілі марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 прямувала з Республіки Польща в Україну, з приватної поїздки, в якості водія через МАПП „Шегині" Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю - «зелений коридор», чим своїми діями заявила про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля в салоні та багажному відділенні, крім особистих речей, було виявлено товар, який відповідно до ст. 378 МК України та Постанови Кабінету Міністрів України № 434 від 21.05.2012 року обмежений до переміщення через митний кордон України, а саме: кава мелена, LAVAZZA QUALITA ROSSA, в герметичному упакуванні виробника, вага 0.25 кг, країна виробник Італія, кінцева дата споживання 30.10.2025р. - 774 упакування, загальною вагою 193,5 кг.

Товари, що не перевищували неоподатковувану норму для громадян та особисті речі були пропущені на митну територію України. Даний товар переміщувався без приховування в багажному відділенні автомобіля.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник Львівської митниці Лубоцький Б.І. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Галицького районного суду міста Львова від 10 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1

та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.471 МК України та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн, конфіскувати в дохід держави предмети вилучені протоколом про порушення митних правил. Стягнути витрати, пов`язані із зберіганням на складі митниці товару 703, 08 грн.

В обгрунтування апеляційних вимог стверджує, що висновок місцевого суду є помилковим. Наголошує, що загальна вартість предметів правопорушення становить 148090,07 грн. Зазначає, що місцевий суд в мотивах оскаржуваної постанови взяв до уваги те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувалась, вину у вчинені правопорушення визнала та у вчиненому щиро розкаялась, має на утриманні неповнолітню дитину, яку виховує самостійно, на даний час не працює, що підтверджується наданими суду довідкою ЖЕКу №1499, письмовими заявами сусідів ОСОБА_1 , копією свідоцтва про народження та паспорту дитини, витягами з реєстрів територіальної громади. Пом`якшуючою покарання ОСОБА_1 обставиною суд визнає її щире каяття. Так, зокрема в ході судового розгляду ОСОБА_1 надала визнавальні пояснення та засудила свою протиправну поведінку у присутності учасників процесу. Проте, на думку митного органу предмети порушення митних правил підлягають конфіскації в дохід держави, а не поверненню ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення представника митного органу Лубоцького Б.І. про задоволення апеляційної скарги, ОСОБА_1 , яка заперечила вимоги апеляційної скарги та просила суд залишити оскаржувану постанову без змін, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України за обставин викладених у постанові є обґрунтованим, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким судом першої інстанції дана належна правова оцінка, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги представника митниці щодо необґрунтованого накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу без конфіскації товару, то апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 471 МК України, недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами - тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

Санкція ч.3 ст. 471 МК України передбачає альтернативне покарання штраф у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із конфіскацією товарів або штраф без конфіскації товарів. Тобто санкція вказаної норми закону передбачає для суду дискреційні повноваження в частині можливості накладення стягнення у виді конфіскації товарів.

Так, на думку апеляційного суду, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушниці, ступінь її вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, зокрема те, що ОСОБА_1 вину в скоєному порушенні митних правил визнала, щиро розкаялася, вперше притягується до адміністративної відповідальності, самостійно виховує неповнолітню дитину, тимчасово не працює, а тому судом першої інстанції обґрунтовано накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу без конфіскації товарів. На думку апеляційного суду, конфіскація вилученого товару поклала б на ОСОБА_1 надмірний індивідуальний тягар.

Відтак, постанова суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі представника митного органу, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, ст.ст. 483, 528, 530 МК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці Лубоцького Б.І. залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду міста Львова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 Митного кодексу України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ