П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 229/3190/24

Номер провадження 3/229/1402/2024

03 травня 2024 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Лебеженко В.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, військовослужбовця, начальник медичної служби начальник медичного пункту, капітан медичної служби військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Дружківського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії А4165 № 16 від 26.04.2024 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП з додатками.

Згідно даного протоколу наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 02.01.2024 року № 17 було призначено службове розслідування за фактом того, що солдат ОСОБА_2 , який не прибув з медичного закладу, перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 отримує громове забезпечення, що призвело до переплати грошового забезпечення. В ході проведення службового розслідування встановлено факт, що солдат ОСОБА_2 безпідставно відсутній на військовій службі з 30.08.2022 року по теперішній час, та факт недбалого ставлення до військової служби посадовою особою медичного пункту військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Капітан медичної служби ОСОБА_1 проходячи військову службу за мобілізацією, перебуваючи на посаді начальника медичної служби-начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в результаті недбалого ставлення до військової служби в період часу з 03.05.2023 року по 29.06.2023 року та з 11.07.2023 по 02.09.2023 (жодного разу не зв`язався з військовослужбовцем, який вибув на стаціонарне лікування та не вжив інших дій та заходів, які передбачені вимогами статуту), не вжив не яких заходів для його виконання, не забезпечив своєчасне (надання інформації) внесення записів про зміни в облікових даних особового складу у відповідні облікові документи, які ведуться у штабі військової частини НОМЕР_1 відносно солдата ОСОБА_2 , що призвело до відсутності контролю за місцем перебування під час дії правового режиму «воєнний стан» за солдатом ОСОБА_2 (відсутній на військовій службі з 30.08.2022 року), що призвело до безпідставного нарахування та виплаті солдату ОСОБА_2 грошового забезпечення чим заподіяно матеріальну шкоду державі у розмірі 92836,58 (дев`яносто дві тисячі вісімсот тридцять шість) грн. 58 копійок. Тому, капітан медичної служби ОСОБА_1 проходячи військову службу за мобілізацією, перебуваючи на посаді начальника медичної служби-начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 в період часу з 03.05.2023 року по 29.06.2023 року та з 11.07.2023 по 02.09.2023 року виконуючи обов`язки начальника медичного пункту медичного пункту військової частини НОМЕР_1 передбачені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та іншими законами (Статутами Збройних Сил України), відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (в тому числі Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України), поставившись байдуже, без належної старанності до своїх службових обов`язків не виконав усний наказ про порядок контролю (порушив статтю 16, 83, 871 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статтю 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, функціональні обов`язки ), не вжив не яких заходів для його виконання (порушивши статтю 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України), продовжуючи свою протиправну діяльність також не скористався наданим їй правом запитати і отримати документи, матеріали та інформацію, необхідні для виконання своїх посадових обов`язків (порушив Функціональні обов`язки) не піклуючись та не турбуючись про наслідки невиконання усного наказу про порядок контролю, не доповів командирові (начальникові),про неможливість виконати наказ (порушивши статтю 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України), не надавши відповідної інформації керівнику служби персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 про факт відсутності військовослужбовця на стаціонарному лікуванні (порушивши положення Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України та статті 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України). Більше того дії (бездіяльність) капітана медичної служби ОСОБА_1 не відповідали головному принципу військово-медичного обліку та звітності а саме: капітан медичної служби ОСОБА_1 не оформив документи за спеціально розробленою формою, регламентованою відповідними директивами (наказами), та обов`язковим поданням їх у встановлені терміни до визначених посадових осіб (органів управління) (порушила пункт 9.1 розділу 9 Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України та статтю 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України). Також капітан медичної служби ОСОБА_1 не виконав завдання медичного обліку в особовий період зокрема, щодо обліку руху, результатів та тривалості .лікування поранених і хворих на етапах медичної евакуації. Дії капітана медичної служби ОСОБА_1 не відповідають обов`язковими вимогами до медичного обліку та звітності якими є їх достовірність, повнота, можливість порівняння та своєчасність подання.". (порушив завдання та принципи Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України та статтю 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сич України ).

Тобто, недбалим ставлення до військової служби в період часу з 03.05.2023 року по 29.06.2023 року та з 11.07.2023 по 02.09.2023 в формі бездіяльності капітан медичної служби ОСОБА_1 , який проходить військову службу за мобілізацією, перебуваючи на посаді начальника медичної служби-начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 порушивши: статтю 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Син України, статті 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сип України, статті 16, 35, 36, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, усний наказ про порядок контролю, положення Настанови з .медичного забезпечення Збройних Сип України, Функціональні обов`язки та ч.2 статті 172-15 КУпАП, що призвело до відсутності контролю за місцем перебування під час дії правового режиму «воєнний стан» солдата ОСОБА_2 (відсутній на військовій службі з 30.08.2022 року), що призвело до безпідставного нарахування та виплаті солдату ОСОБА_2 грошового забезпечення чим заподіяно матеріальну шкоду державі у розмірі 92836,58 (дев`яносто дві тисячі вісімсот тридцять шість) гри. 58 копійок, що підтверджується матеріалами службового розслідування.

Своїми діями капітан медичної служби ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП України «Недбале ставлення до військової служби».

Вищенаведене адміністративне правопорушення військовослужбовцем призваним за контрактом військової частини НОМЕР_1 , було скоєно в умовах дії правового режиму «ВОЄННИЙ СТАН».

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив що ніякого правопорушення він не вчиняв, з протоколом не згоден, надав пояснення з приводу складеного відносно нього протоколу, в якому зазначив, що при складанні протоколу був порушений вище зазначений 24-годинний термін, оскільки, як зазначається в протоколі, що вчинення правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП України «Недбале ставлення до військової служби» нібито підтверджується актом службового розслідування № 213 від 28.02.2024 року, а протокол був складений 26 квітня 2024 р. Тобто, протокол складений з порушенням двадцяти чотирьох годинного терміну, встановленого ч.2 ст.254 КУпАП.

В протоколі зазначається, що нібито недбале ставлення до військової служби розпочалось в період часу з 03.05.2023 року по 29.06.2023 року та з 11.07.2023 по 02.09.2023, але запитом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2023р. №836/1172 до командира військової частини НОМЕР_4 щодо перебування на лікуванні військовослужбовця ОСОБА_2 , командуванню військової частини НОМЕР_1 було відомо про відсутність військовослужбовця ОСОБА_2 на службі з 16.01.2023 року. В матеріалах справи наявний витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 03 травня 2023 № 125 засвідчує, що посаду начальника медичної служби начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 він прийняв 03.05.2023 року. Тобто він ніяк не міг ставитися «недбало до військової служби» з 16.01.2023 року, так як не був в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .

Військова частина НОМЕР_1 є структурним підрозділом 81-ї окремої аеромобільної бригади (військова частина НОМЕР_5 ), командуванням якої він і був призначений на посаду начальника медичної служби-начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 . Як зазначається в витязі з наказу №242 від 29.08.2022 року військовослужбовця ОСОБА_2 було направлено до шпиталю військової частини НОМЕР_5 , а далі був направлений на лікування до військового госпіталю військової частини НОМЕР_4 відповідно до пояснень наявних в матеріалах справи. Військовослужбовця ОСОБА_2 на лікування в військову частину НОМЕР_4 відправляли посадові особи медичної служби 81-ї окремої аеромобільної бригади (військова частина НОМЕР_5 ), які є його безпосередніми керівниками щодо медичної служби в медичних силах ЗСУ. В протоколі зазначається, що нібито він порушив усний наказ про порядок контролю, але ні з пояснень наданих військовослужбовцями, ні з матеріалів справи не відомо від кого, коли та за яких обставин я нібито отримував цей наказ.

Наявний в матеріалах справи Витяг з функцій (завдань) та функціональних обов`язків медичного пункту 122-ї окремої аеромобільної бригади від 16.05.2023), передбачає його функціональні обов`язки як начальникамедичного пункту 122 окремого аеромобільного батальйону 81 окремої аеромобільної бригади військова частина НОМЕР_1 . В протоколі помилково стверджується, що на нього, як на начальника медичної служби-начальника медичного пункту поширюється дія статті 87-1 Статуту. Посадові обов`язки начальника медичної служби - начальника медичного пункту окремо Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV не визначені.

Як зазначалось вище військова частина НОМЕР_1 є структурним підрозділом 81-ї окремої аеромобільної бригади військова частина НОМЕР_5 в складі якої є начальник медичної служби бригади. До нього, як до начальника медичної служби-начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 поширюється дія статті 110-1 Статуту Начальник медичного пункту бригади. Тобто, витяг з функцій (завдань) та функціональних обов`язків медичного пункту 122-ї окремої аеромобільної бригади військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2023 року і стаття 110-1 Статуту не містить обов`язків «по вжиттю заходів про своєчасне (надання інформації) внесення записів про зміни в облікових даних особового складу у відповідні облікові документи, які ведуться у штабі військової частини НОМЕР_1 ».

На начальника медичного пункту Статутом не покладається обов`язку контролювати повернення особового складу з лікування оскільки такий обов`язок згідно Статуту виконують по команді черговий роти, головний сержант роти, командир роти та черговий військової частини. Таким чином, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-15 КУпАП та підстави притягнення мене до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази порушення ним його безпосередніх посадових обов`язків, що могло б свідчити про «недбале ставлення до військової служби». Свою провину не визнає, вважає, що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.2 ст.172-15 КУпАП передбачає наступні склади адміністративного правопорушення: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

У зв`язку з відсутністю в КУпАП тлумачення поняття «недбале ставлення до військової служби», для вирішення даних спірних правовідносин суд застосовує аналогію закону.

Згідно статті 425 КК України, а саме коментарю до неї - недбале ставлення до військової служби полягає у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.

Під невиконанням обов`язків розуміють невиконання дій, які входять у коло службових обов`язків, під неналежним виконанням нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.

Відповідно до Примітки 1 ст.172-13 КУпАП та Примітки 1 ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Виконання спеціальних доручень службового характеру, не пов`язаних зі здійсненням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, не дає підстав розглядати такого військовослужбовця як військову службову особу.

Відповідно до роз`яснень Національного агенства з питань запобігання корупції № 11 від 29.12.2021 року, адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Згідно п.7 Розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення).

Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства.

Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява № 926/08), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

У зв`язку з вищенаведеним, суд позбавлений можливості встановити обставини вчинення адміністративного правопорушення та наявність складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Подія правопорушення пов`язана з відбуттям певного явища, тобто факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи.

Відсутність факту правопорушення автоматично означає і відсутність складу правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у статті КУпАП та нормам інших законів, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених законодавством України протиправних дій.

Серед ознак суті адміністративного правопорушення повинно бути посилання на конкретний чинний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Норма ст.172-15 КУпАП є банкетною та сама по собі не розкриває складу адміністративного правопорушення, не визначає сутності дії чи бездіяльності посадової особи, які можливо кваліфікувати як «недбале ставлення військової службової особи до військової служби».

Згідно з чинним законодавством України, кожна особа має право знати у вчиненні якого правопорушення її підозрюють, обвинувачують.

Неконкретність та незрозумілість обвинувачення є порушенням пункту «а» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та права на захист.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, а відтак провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 9, 36, 247, 251, 283-284, 287, 289, 291 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: В.О. Лебеженко