Справа №477/2695/23
Провадження № 33/812/516/24
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Ганги Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режим відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Ганги Дмитра Григоровича на постанову, яку ухвалив суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Глубоченко С.М. у приміщенні цього суду 27 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює молодшим спеціалістом в ТОВ «Укрспецоборудование», зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №482324 від 30 вересня 2023 р. водій ОСОБА_1 30 вересня 2023 р. о 23 год. 22 хв. в с. Лимани Миколаївського району Миколаївської області, по вул. Центральна, біля будинку №92, керував транспортним засобом «Daewoo Nubira», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу ALKOTEST DRAGER №6820, результат якого встановив 2,23 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9-А Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Жовтневого районного суду Миколаївської області.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні правопорушення не визнав, просив справу відносно нього закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ганга Д.Г. в судовому засіданні також вказував на відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з огляду на недопустимість наявних у справі про адміністративне правопорушення доказів, зокрема, складеного протоколу про адміністративне правопорушення, направлення на огляд та Акту огляду, а також відеозапису та відсутність інших будь-яких належних доказів, що підтверджували б факт вчинення правопорушення.

Постановою судді до Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2024 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 536 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Ганга Д.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Так, під час розгляду протоколу суд порушив право захисника на участь у судовому засіданні, провівши останнє засідання без його участі, навіть не створюючи відеоконференцію і не запрошуючи захисника, хоча таке клопотання ОСОБА_2 заявлялося. Також суд не звернув уваги на порушення поліцейським порядку і процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння на місці, а саме: «Драгер» був несправний, трубка не змінювалась під час 3 спроб водія продути «Драгер», для фінального тесту поліцейський використав вже відриту (використану) трубку (мундштук), яку він до цього використовував не за призначенням, із порушенням Стандарту ДСТУ EN 15964:2014), що призвели до неправильності та спотворення результатів тесту «Драгер». Крім того, суд прийшов до помилкового висновку, що водій погодився із результатом тесту «Драгер», оскільки насправді, і це зафіксовано на відео, водій висловлював сумнів під час проходження тесту «Драгер» щодо його правильності і об`єктивності, а також відмовився підписувати результат тесту «Драгер», який наявний в матеріалах справи, що свідчило про те, що він не визнавав та не погоджувався із результатом цього тесту. До того ж, наявний у справі Акт огляду та Направлення на огляд є недопустимими та неналежними доказами. З Акту про проведення огляду не вдається ідентифікувати час, місце, особу, відносно якої він складався, ким він складений та за допомогою якого саме технічного приладу проводився такий огляд. Письмове направлення не складалось на місці, не пред`являлось водію і до медичного закладу йому навіть не пропонували проїхати після його незгоди із тестом «Драгер». Направлення навіть не містить підпису особи, яка його склала. Суд керувався показаннями свідка ОСОБА_3 , які не узгоджуються з іншими матеріалами справи та не могли братися до уваги у повному обсязі. Адвокат Ганга Г.В. зауважує, що суд прийшов до помилкового висновку про кваліфікацію правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП з підстав порушення водієм 2.9 «а» Правил дорожнього руху, оскільки, якщо після незгоди водія з результатами його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з, та направлення його для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, водій дійсно відмовився від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, то на водія слід складати протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у якому зазначити ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, але за порушення не п. 2.9а, а п. 2.5 ПДР, тобто за відмову останнього від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_4 вказує, що суд не звернув уваги на порушення прав водія, передбачених ст. 268 КУпАП, під час проходження огляду та складання поліцією адміністративних матеріалів, оскільки водію навіть не роз`яснювались його права, поліцейській навіть не намагались вручити йому копію складеного протоколу, усі паперові матеріали були створені постфактум, без участі водія. Крім іншого, захисник Шепеля Г.В. стверджує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, поліцейські не роз`яснювали водієві його процесуальні права та обов`язки, в тому числі гарантоване право користуватись юридичною допомогою захисника й інші істотні права, що передбачені ст. 268 КУпАП, а також відеозапис, який наявний в матеріалах справи, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам Інструкції, тобто не є безперервним та вівся на сторонній технічний пристрій.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлявся шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком та додатково - телефонограмою, обізнаність останнього про судове засідання підтвердив також його захисник, тому апеляційний суд, виходячи з положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, вважає за можливе з урахуванням думки його захисника розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гангу Д.Г., який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Проведення огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульований також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю проаналізованих судом першої інстанції зібраних органом поліції доказів, які є взаємопов`язаними та узгоджуються між собою:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №482324 від 30 вересня 2023 р., в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 30 вересня 2023 р. о 23 год. 22 хв. в с. Лимани Миколаївського району Миколаївської області, по вул. Центральна, біля будинку №92, керував транспортним засобом «Daewoo Nubira», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу ALKOTEST DRAGER №6820, результат якого встановив 2,23 проміле. Відповідно до змісту вказаного протоколу огляд проведений у присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які підписали його, підпис ОСОБА_1 у протоколі та його пояснення відсутні;

- роздруківкою результату проходження ОСОБА_1 алкотеста на місці зупинки транспортного засобу, який проведений поліцейським, від 30 вересня 2023 р. за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 6820, який показав 2,23 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зафіксовані ознаки сп`яніння, у зв`язку із виявленням яких проведений огляд ОСОБА_1 (почервоніння обличчя та очей, різкий запах алкоголю з порожнини роту), зазначений результат огляду, що становить 2,23 ‰, а також те, що огляд проводився у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Водій від ознайомлення з цим актом та його підпису відмовився, що засвідчено підписами вищевказаних свідків;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 працівнику поліції від 30 вересня 2023 року, в яких зазначено, що 30 вересня 2023 року о 23 год 10 хвил. в с. Лимани водій транспортного засобу «Daewoo Nubira», державний номерний знак НОМЕР_2 , пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого склав 2,23 ‰, з результатами огляду та з порушенням був згодний, від підпису в адміністративних матеріалах та в отриманні їх копії відмовився;

- поясненнями свідка ОСОБА_3 в суді першої інстанції, про те, що була аварія, у зв`язку з чим зупинили Шепеля, побачили, що він не тверезий, він пройшов драгер. ОСОБА_3 поліцейські запропонували бути свідком. Оскільки Драгер розрядився, дістали новий. До «продуття» ОСОБА_6 просив їхати до лікарні, а після - погодився з результатом, в лікарню вже не просив.

Натомість огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 проводився у присутності двох свідків, що зафіксовано їх підписами на протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №482324 від 30 вересня 2023 р., що відповідає вимогам ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.

Істотних порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.

Так, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснений за його згодою поліцейським з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатору DRAGER «ALKOTEST» №6820, який погодився з показниками приладу огляду 2,23 ‰.

В сукупності перелічені докази свідчать, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, проаналізованими та належним чином оціненими в їх сукупності та взаємозв`язку судом першої інстанції доказами підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.9 «а» Правил, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі зазначені докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Апеляційний суд звертає увагу, що суддя при ухваленні оскаржуваної постанови погодився з доводами захисника Шепеля Г.В. про те, що долучені працівником поліції на CD-R диску відеозаписи є недопустимим доказом та не брав його до уваги при розгляді цієї справи. Такі висновки апелянтом не спростовуються, а тому не переглядаються.

Суд першої інстанції при розгляді справи обґрунтовано відхилив заперечення ОСОБА_1 та його захисника, з чим апеляційний суд погоджується та не приймає аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо порушення в суді першої інстанції права захисника, оскільки останнє судове засідання проведено без його участі

Справа, яка переглядається, перебувала у провадженні суду першої інстанції з 06 жовтня 2023 року, відбулося 7 судових засідань. В судових засіданнях брав участь ОСОБА_1 та його захисник. Судове засідання, в якому суд ухвалив оскаржувану постанову, було призначено на 27 вересня 2024 року. В останнє судове засідання учасники справи не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

В попередніх судових зсіданнях захисник ОСОБА_1 адвокат Ганга Д.Г. брав участь віддалено в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Згідно журналу судового засідання від 27 вересня 2024 року секретар судового засідання доповів, що з`єднатися із захисником ОСОБА_2 по відеозв`язку неможливо.

Згідно матеріалів справи зауваження на цей журнал судового засідання не подавалися і судом не розглядалися. Якість наданих захисником до апеляційної скарги скріншотів із системи Електронний суд не дає можливості визначити їх зміст.

За такого відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції навмисно створив умови, які перешкодили захиснику взяти участь в судовому засідання.

До того ж апеляційний суд звертає увагу, що як ОСОБА_1 , який надав пояснення в судовому засіданні, так і його захисник, який також мав можливість виступити перед судом, подав клопотання про закриття провадження у справі та письмові додаткові пояснення, реалізували свої права щодо доведення до суду своєї позиції. Також на реалізацію права учасників провадження бути почутими судом було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови судді. В будь-якому разі лише той факт, що захисник не брав участь в одному судовому засіданні, не є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Щодо порушення поліцейськими порядку і процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

В підтвердження зазначених порушень захисник посилається на те, що Драгер був несправний, а мундштук не змінили після невдалих спроб використання приладу.

Однак у справі відсутні докази несправності спеціального приладу, який використовувався при огляді ОСОБА_1 , а також порядку використання поліцейським спеціального приладу, які могли б призвести до спотворення його результатів.

Так, свідок ОСОБА_3 в суді пояснив, що коли ОСОБА_1 продував драгер, той розрядився і дістали новий прилад. ОСОБА_1 в суді пояснив, що після двох спроб «продути» Драгер замінили «трубочку», пояснивши, що сіла батарейка, після чого він пройшов тест.

Наведені пояснення збігаються та доводять, що прилад не був несправний, але розрядилася батарейка, а також, що мундштук було замінено.

Апеляційний суд відхиляє посилання захисника на зміст відеозапису, долученого поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки суд першої інстанції визнав цей доказ недопустимим, погодившись із стороною захисту, а на спростування такого висновку суду апелянт доводів не наводить. Тому вказаний відеозапис виключеній зі складу доказів у справі.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого законодавства водій самостійно вирішує, чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду щодо стану сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу, або не погоджується з отриманим результатом.

У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я (частина 3 ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку, п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735).

Разом з тим, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (пункт 5 Порядку).

Тобто згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу також свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме - для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Оскільки ОСОБА_1 не заперечував результат огляду на стан сп`яніння, який провів поліцейський на місці зупинки транспортного засобу, на проведенні огляду в медичному закладі після проведення огляду поліцейським не наполягав, що підтверджено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , а також поясненнями останнього в суді, від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 згідно цих пояснень відмовився, заперечень результатів огляду у протоколі не виклав, у поліцейських не було підстав для його направлення на огляд до закладу охорони здоров`я.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що у день, коли відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, він до обіду, випив пива, о 10 сів за кермо, проїхав 3 км (їхав додому), побачив патрульні машини та розбиті інші машини та почав гальмувати, на місці події між ним та поліцейськими виник конфлікт. В подальшому він пройшов Драгер.

Апеляційний суд, відхиляючи доводи захисника, також виходить з того, що відсутність підпису ОСОБА_1 у протоколі, відмова його від підписання роздруківки результату огляду та акту огляду не доводять незгоду останнього з результатом огляду, оскільки останній про таке не зазначив.

Наведені докази спростовують твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, а також про те, що суд неправильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП через порушення п. 2.9а Правил, тоді як, на думку захисника, мав б кваліфікувати за п. 2.5 Правил, якщо водій, не погодившись із результатом огляду на стан сп`яніння, проведеним поліцейським, відмовиться від огляду у закладі охорони здоров`я. Так, як вже зазначено, належними та допустимими доказами судом обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_1 був оглянутий поліцейським щодо стану алкогольного сп`яніння, результат огляду встановив стан сп`яніння, з чим він погодився, що свідчить про вчинення ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він порушив п. 2.9 а Правил керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо недопустимості в якості доказу акту огляду, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до пункту 5 Порядку результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №482324 від 30 вересня 2023 р. акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за формою відповідає Додатку № 2 до Інструкції № 1452/735.

Однак в його змісті відсутнє в розділі «з результатом згоден» прізвище особи, стосовно якої проводився огляд (лише записано «відмовився»), а також відсутні записи у графі «Посада, найменування підрозділу Національної поліції України, спеціальне звання, П.І.Б. та підпис особи яка склала акт».

Апеляційний суд не вважає такий доказ недопустимим, оскільки вказані недоліки не спростовують факт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейським 30 вересня 2023 року та його результати і відхиляє посилання апелянта на те, що згідно акту неможливо ідентифікувати, стосовно якої особи він складався та яким приладом проводився огляд. Так, в долученому до справи акті огляду зазначений: прилад - ALKOTEST DRAGER №6820, яким згідно роздруківці результату тестування саме ОСОБА_1 від 30 вересня 2023 року проводився його огляд; результат огляду на стан сп`яніння вказаний 2,23 проміле, який ідентичний з результатом огляду ОСОБА_1 ; акт огляду підписаний свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які були присутніми при огляду саме ОСОБА_1 30 вересня 2023 року на стан алкогольного сп`яніння і підписали також протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що не будь-яке формальне недотримання вимог процесуальних норм при отриманні доказу автоматично тягне визнання його недопустимим, а лише таке, що порушило фундаментальні права і свободи особи, гарантовані Конституцією, законами і міжнародними договорами України. Встановлені недоліки акту огляду особи на стан сп`яніння не підтверджують порушення фундаментальних прав ОСОБА_1 , а тому цей доказ може бути оцінений у сукупності з іншими доказами та їх взаємозв`язку.

Щодо аргументу апелянта про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , то апеляційний суд виходить з того, що цей документ не має доказового значення у справі, яка переглядається, оскільки за змістом Інструкції № 1452/735 таке направлення складається за наявності підстав для огляду водія у закладі охорони здоров`я, тоді як для направлення ОСОБА_1 до такого закладу підстав не було, про що вже було зазначено.

Щодо доводу апеляційної скарги про неприйнятність як доказу пояснень свідка ОСОБА_3 , апеляційний суд його відхиляє, оскільки пояснення цього свідка цілком узгоджуються як з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , так і з іншими доказами - змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №482324 від 30 вересня 2023 р, роздруківки результату проходження ОСОБА_1 алкотеста на місці зупинки транспортного засобу, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Щодо порушення поліцейськими прав ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку із тим, що йому не роз`яснено права, визначені ст. 268 КУпАП, апеляційних суд виходить з того, що про роз`яснення водію ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №482324. Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_1 від підпису та отримання матеріалів відмовився, свої заперечення, зокрема, і щодо роз`яснення йому його прав не виклав. Тому виконання наведених вимог поліцейським не можна вважати спростованим.

Щодо аргументу про невідсторонення водія ОСОБА_1 після огляду на стан сп`яніння від керування транспортним засобом. Так, відсутність у справі доказів виконання поліцейським приписів ч. 1 ст. 266 КУпАП про відсторонення водія від керування транспортним засобом, якщо є підстав вважати, що він перебуває у стані сп`яніння, не спростовує факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, і не впливає на законність складеного 30 вересня 2023 року відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

За такого апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, не встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваної постанови, а належними та допустимими доказами доведено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №482324 від 30 вересня 2023 р.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Між тим, у справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджений правомірно проведеним оглядом на стан сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Ганги Дмитра Григоровича залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна