КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/4818/2024
Головуючий в суді І інстанції Іваніна Ю.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 жовтня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 10.9 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 02 червня 2024 року о 12:30 в м. Києві по вул. Микільсько-Слобідська, керуючи автомобілем Jetour д.н.з. НОМЕР_1 , на заїзді до парковки «Новус», пр-т. Броварський 17, рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпечності, що призвело до зіткнення з автомобілем BMW д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подала 27 вересня 2024 року апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року та прийняти нову постанову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що черговий розгляд справи був призначений на 28 серпня 2024 року, враховуючи той факт, що в цей день у ОСОБА_1 був запланований візит до лікаря, вона подала заяву до канцелярії суду про неможливість бути присутньою в судовому засіданні.

Викладені в заяві причини неявки в судове засідання суд визнав неповажними та дійшов висновку про залишення заяви про відкладення розгляду справи без задоволення. Фактично розгляд справи відбувся в одне засідання та без участі ОСОБА_1 , чим порушене її право на захист, а посилання суду першої інстанції на те, що до моменту прийняття рішення відбулися чисельні судові засідання, спростовується тим, що попередні судові засідання не відбулися в зв`язку з відсутністю судді.

Наводила зміст ст. 59 Конституції України, ч. 1 ст. 268 КУпАП, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказувала, що розгляд справи про адміністративне правопорушення без надання можливості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, скористатися правом на отримання правової допомоги та обрати захисника своїх прав, може призвести до визнання судом протоколу недійсним.

Посилалася на п. 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, пояснювала, що згідно таблиці дорожніх умов, яка міститься в схемі ДТП, на місці пригоди є дорожні знаки, в тому числі знаки пріоритету, однак які саме знаки та місце їхнього розташування на схемі ДТП в порушення Інструкції № 1395 не зазначено, що не дає можливості достеменно встановити черговість проїзду транспортних засобів та у кого з водіїв є право пріоритету.

Також в схемі ДТП не зазначено ані ширини проїжджої частини, ані ширини роздільних смуг, ані ширини заїзду на паркувальний майданчик, що не дає можливості встановити точне розташування транспортних засобів на місці ДТП відносно дороги та заїзду на парковку. Прив`язку транспортних засобів до відносно сталих орієнтирів в схемі ДТП вважала абсурдною і неможливою з технічної точки зору, оскільки згідно схеми ДТП передня частина автомобіля BMW розташована на відстані 5,3 м. від пішохідного переходу, а передня частина автомобіля Jetour - на відстані 1,2 м. Тобто різниця відстаней між передніми частинами автомобілів становить 4,1 м. (5,3 - 1,2 = 4,1 м.). В свою чергу, габаритна довжина автомобіля Jetour Dashing становить 4,6 м., за таких умов задня частина автомобіля Jetour на 0,5 м. накладається на передню частину автомобіля BMW і фактично він повинен був виїхати йому колесами на капот, що не відповідає дійсним обставинам та зафіксованому положенню транспортних засобів, зображеному на схемі ДТП.

Таким чином, схема ДТП містить безліч недоліків та суперечностей, що не дозволяє «поза розумним сумнівом» сприймати її як належний доказ, а протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.

Вказувала, що вона була позбавлена можливості звернути увагу суду на вказані недоліки, оскільки розгляд справи відбувся без її участі, а також вона була позбавлена можливості надати своїх ґрунтовні пояснення з приводу обставин виникнення ДТП, оскільки письмові пояснення, які вона надавала поліцейським на місці ДТП, були написані нею у стресовому стані та під тиском з боку поліцейських, які її постійно підганяли.

Зазначала, що в дійсності дорожня обстановка перед заїздом на парковку магазину «Новус» склалася таким чином, що їй необхідно було рухатись заднім ходом, щоб звільнити проїзд. Вона подивилася в дзеркала заднього виду, переконалася, що будь-які транспортні засоби позаду її автомобіля були відсутні, та розпочала рух. Саме під час виконання маневру з-за повороту зненацька з`явився автомобіль BMW, який вдарив її транспортний засіб у задню частину. На місці пригоди вона звертала увагу патрульних поліцейських на те, що пояснення водія BMW, що він стояв на місці і не рухався, не відповідають дійсності, і суд міг можливість це перевірити шляхом витребування та дослідження записів з нагрудних камер поліцейських.

Звертала увагу, що водій автомобіля BMW, який рухався по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 мала всі можливості бачити, що задня частина транспортного засобу ОСОБА_1 виїжджає із заїзду на парковку і відповідно до п. 12.3 ПДР зобов`язана була відреагувати на це шляхом зупинки свого автомобіля. Разом із тим, дії водія автомобіля BMW залишилися поза увагою патрульних поліцейських, і як результат, судом також не була надана цьому належна оцінки з огляду на відсутність протоколу про адміністративне правопорушення з цього приводу.

Вважала, що судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального права, невірним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом всіх фактичних обставин справи, їх недослідження та ненадання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи.

Наводила зміст ч. 2, 3 ст. 7, ст. 245, 280, 252 КУпАП, вказувала, що суд не більш ніж формально підійшов до встановлення обставин, передбачених ч. 2 ст. 33 КУпАП, обмежившись лише прямою вказівкою про їх наявність у постанові та виклавши лише їх зміст, оскільки матеріали провадження не містять жодних об`єктивних даних та доказів, які б могли підтвердили викладені в постанові суду обставини.

Вважала, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою всі матеріали ДТП слід направити до УПП в м. Києві для усунення недоліків в схемі ДТП, долучення записів з нагрудних камер поліцейських та надання належної оцінки діям водія автомобіля BMW ОСОБА_2 .

Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки розгляд справи проведено у відсутності ОСОБА_1 , яка подавала клопотання про відкладення розгляду справи, а копію постанови від 28 серпня 2024 року ОСОБА_1 після ознайомлення з матеріалами справи 19 вересня 2024 року отримала лише 25 вересня 2024 року під розписку (а. с. 22).

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустила з поважних причин, оскільки розгляд справи дійсно відбувався у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , і копію постанови вона одержала 25 вересня 2024 року.

За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

Від потерпілої ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких потерпіла просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, Вважала, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною та підтверджується даними, встановленими за наслідками дослідження схеми ДТП, протоколу, письмових пояснень водіїв та фото з місця пригоди. Оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення нею порушення п. 10.9 ПДР. Постанова суду першої інстанції відповідає матеріалам справи та встановленим обставинам, є обґрунтованою, а отже твердження в апеляційній скарзі про відсутність в діях ОСОБА_1 складу порушення ПДР є безпідставними.

До письмових заперечень ОСОБА_2 додано копію протоколу огляду КТЗ від 12 вересня 2024 року, складеного судовим експертом ОСОБА_3 , яким оглядався автомобіль Jetour д.н.з. НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 , та копії скріншотів судових повісток з телефону потерпілої, якими вона викликалася в судові засідання в справі № 755/10316/24 до Дніпровського районного суду м. Києва.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , яка в судовому засіданні подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи та просила її задовольнити, потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Зазначених вимог закону у цій справі суд першої інстанції дотримався.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.9 ПДР під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 884334 від 02 червня 2014 року, ОСОБА_1 о 12:30, керуючи автомобілем Jetour д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Микільсько-Слобідська, на в`їзді до маркету Novus по проспекту Броварському, 47 м. Київ, рухаючись заднім ходом, не впевнилася в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем BMW д.н.з. НОМЕР_2 , при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту вини ОСОБА_1 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 884334 від 02 червня 2014 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано положення транспортних засобів після їх зіткнення та місце зіткнення, перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП (автомобіль Jetour д.н.з. НОМЕР_1 - задній бампер, права частина накладного заднього бамперу; автомобіль BMW д.н.з. НОМЕР_2 - ліва передня фара, передній бампер ліва частина, капот над фарою), з зазначенням прив`язки до місцевості та орієнтирів, зокрема зазначено електроопору та бордюрний камінь, відстані від пішохідного переходу та бордюрного каменю, із зазначенням щодо освітлення місця ДТП - денне, стану покриття проїзної частини - сухе, наявність дорожнього (немає) та пішохідного (є) огородження вздовж проїжджої частини, наявність дорожніх знаків пріоритету на головній та другорядній дорозі - є, наявність пішохідного переходу з дорожніми знаками та розміткою - є, наявність горизонтальної розмітки проїжджої частини - є, наявність світлофорного об`єкта (на момент скоєння ДТП працював), наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП - немає; схему підписано обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди без зауважень;

- письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 , яка пояснила, що 02 червня 2024 року о 12:33, керуючи автомобілем BMW д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Микільсько-Слобідська, 1-а в сторону маркету Novus (Броварський проспект, 17), при заїзді на паркувальний майданчик під шлагбаум, попереду стоявший автомобіль Jetour д.н.з. НОМЕР_1 по невідомій причині почав рух назад, при зіткненні пошкодив її автомобіль - ліва передня фара, бампер і капот автомобіля;

- письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 , яка пояснила, що 02 червня 2024 року о 12:33, керуючи автомобілем Jetour д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Микільсько-Слобідська, 1-а в сторону маркету Novus (Броварський проспект, 17), заїжджала на паркінг, перед нею на шлагбаумі стояв мінівен, який здавав назад, тому вона почала рух назад і не побачила, що водій BMW д.н.з. НОМЕР_2 , не бачив двох машин попереду, які здають назад. Таким чином сталося зіткнення.

В судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що вона рухалася по Микільсько-Слобідській, 1-А, при заїзді на паркувальний майданчик під шлагбаум, попереду стояв автомобіль Jetour, номерний знак НОМЕР_1 . Коли вона стала в чергу на заїзд та стояла не рухаючись, автомобіль Jetour, номерний знак НОМЕР_1 почав рух назад, у зв`язку з чим відбулося зіткнення.

Вищевказані докази у сукупності дозволяють в повній мірі відтворити обставини дорожньо-транспортної пригоди та є достатніми для встановлення в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Є непереконливими, не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами та суперечать іншим доказам, наявним в матеріалах справи (в тому числі схемі ДТП, письмовим поясненням іншого водія ОСОБА_2 та самої ОСОБА_1 , наявним в матеріалах справи), нові пояснення ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо її особистого бачення механізму дорожньо-транспортної пригоди, а саме, що в дійсності дорожня обстановка перед заїздом на парковку магазину «Новус» склалася таким чином, що їй необхідно було рухатись заднім ходом, щоб звільнити проїзд; вона подивилася в дзеркала заднього виду, переконалася, що будь-які транспортні засоби позаду її автомобіля були відсутні, та розпочала рух; саме під час виконання маневру з-за повороту зненацька з`явився автомобіль BMW, який вдарив її транспортний засіб у задню частину, на місці пригоди вона звертала увагу патрульних поліцейських на те, що пояснення водія BMW, що він стояв на місці і не рухався, не відповідають дійсності, і суд міг можливість це перевірити шляхом витребування та дослідження записів з нагрудних камер поліцейських.

Доводи апеляційної скарги, що відібрані у неї письмові пояснення від 02 червня 2024 року були надані нею у стресовому стані та під тиском працівників поліції, які її підганяли, не можуть пояснити суттєвих розбіжностей між поясненнями ОСОБА_1 від 02 червня 2024 року та її зміненими поясненнями в апеляційній скарзі від 27 вересня 2024 року, іншим чином, аніж намагання уникнути відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим такі доводи відхиляються апеляційним судом як неспроможні.

Апеляційний суд не погоджується з доводами ОСОБА_1 , що під час складання матеріалів ДТП було допущено ряд порушень, зокрема і в схемі ДТП, яка є неповною та не відображає дорожні знаки пріоритету, які регулюють рух транспортних засобів на території паркувального майданчику, оскільки такі доводи повністю спростовуються даними схеми ДТП, яка складена без будь яких зауважень з боку водіїв.

Доводи апеляційної скарги, що всупереч вимог п.п. 12 п. 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, на схемі місця ДТП графічно не зображені та не зафіксовані ширина проїжджої частини, роздільних смуг, ширина заїзду на паркувальний майданчик, розташування дорожніх знаків як засобів технічного регулювання дорожнього руху, відхиляються апеляційним судом як необгрунтовані, оскільки до апеляційної скарги ОСОБА_1 не надано доказів фактичної наявності дорожніх знаків на місці ДТП, які б надавали їй пріоритет у русі перед автомобілем BMW д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався за нею.

При цьому об`єкти, графічно відображені та зафіксовані на схемі місця ДТП, доданої до протоколу ААД № 884334 від 02 червня 2024 року, надають змогу відтворити механізм ДТП та обставини події, які узгоджуються з письмовими поясненнями обох водіїв, відібраними у них 02 червня 2024 року працівниками поліції.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що прив`язка транспортних засобів до відносно сталих орієнтирів в схемі ДТП є абсурдною і неможливою з технічної точки зору, а саме згідно схеми ДТП передня частина автомобіля BMW розташована на відстані 5,3 м. від пішохідного переходу, а передня частина автомобіля Jetour - на відстані 1,2 м., тобто різниця відстаней між передніми частинами автомобілів становить 4,1 м. (5,3 - 1,2 = 4,1 м.), в свою чергу, габаритна довжина автомобіля Jetour Dashing становить 4,6 м., за таких умов задня частина автомобіля Jetour на 0,5 м. накладається на передню частину автомобіля BMW і фактично він повинен був виїхати йому колесами на капот, що не відповідає дійсним обставинам та зафіксованому положенню транспортних засобів, зображеному на схемі ДТП.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 в даних доводах не врахувала графічного відображення розташування автомобіля Jetour не прямо, а під кутом до місць прив`язки до сталих орієнтирів, що робить наведені арифметичні розрахунки у вигляді віднімання відстаней неспроможними та не доводить фізичної неможливості відображення фактичних обставин ДТП на схемі.

Невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.9 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді спричинення механічних пошкоджень транспортним засобам, оскільки ОСОБА_1 під час руху заднім ходом створила небезпеку (перешкоду) іншим учасникам руху, і для забезпечення безпеки руху, маючи в цьому потребу, не звернулася за допомогою до інших осіб, що спричинило зіткнення з автомобілем BMW д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився перед її транспортним засобом Jetour д.н.з. НОМЕР_1 .

Доводи ОСОБА_1 про недотримання вимог п. 12.3 ПДР іншим водієм ОСОБА_2 , яка не відреагувала на зміну дорожньої обстановки шляхом зупинки свого автомобіля, відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

Апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 не оскаржувались дії працівників поліції в зв`язку з нескладенням протоколу про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги, що суд мав можливість пересвідчитися у правильності її версії обставин, що передували дорожньо-транспортній події, дослідивши записи з нагрудних камер поліцейських, є необґрунтованими, позаяк з матеріалів справи не вбачається, що працівники поліції були безпосередніми свідками ДТП та здійснювали відеофіксацію цих подій.

З огляду на те, що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування висновку суду про доведеність вчинення нею правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доводи апеляційної скарги про необхідність направлення матеріалів справи до УПП у м. Києві для усунення недоліків в схемі ДТП, долучення записів з нагрудних камер поліцейських та надання належної оцінки діям водія ОСОБА_2 , є безпідставними.

Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП є правильною, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність прийнятого рішення.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції формально підійшов до встановлення обставин, передбачених ч. 2 ст. 33 КУпАП, обмежившись лише прямою вказівкою про їх наявність у постанові та виклавши лише їх зміст, відхиляються апеляційним судом, з огляду на те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та не повідомляє про фактичні існуючі в даній справі обставини, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Щодо доводів апеляційної скарги про допущені судом першої інстанції процесуальні порушення в результаті розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , яка була позбавлена можливості скористатися правом на отримання правової допомоги та надати свої пояснення з приводу обставин виникнення ДТП, апеляційний суд зауважує, що оскільки строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закінчувався 02 вересня 2024 року, суд першої інстанції, врахувавши, що останньою у повному обсязі під час судових засідань було реалізовано право надавати пояснення, заявляти клопотання та інші права, передбачені законом, а викладені в заяві ОСОБА_1 обставини неявки в судове засідання не підтверджені будь-якими доказами, дійшов обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , враховуючи необхідність додержання розумних строків розгляду.

Крім того, процесуальні права ОСОБА_1 були в повній мірі поновлені апеляційним судом, яким поновлено строк на апеляційне оскарження та розглянуто апеляційну скаргу.

Під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 були роз`яснені її права, зокрема і право на захист, разом із тим остання таким правом не скористалася.

При цьому доводи апеляційної скарги, що минулі судові засідання не відбулись в зв`язку з відсутністю самої судді, не підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи, оскільки згідно довідки Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року, розгляд справи № 755/10316/24 не відбувся в зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по іншій справі, лише одноразово (а. с. 10).

Постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 10.9 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 10.9 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.