Провадження №33/812/293/24 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуюча у першій інстанції Микульшина Г. А.
Доповідачка апеляційного суду ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі:

головуючої - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Андрієнко Л. Д.

захисника Коваля О. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Коваля О. В. на постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 7 травня 2024 року, стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адмінправопорушення, 22 грудня 2023 року о 2 годині 45 хвилині по вулиці Херсонське шосе, 1 у місті Миколаєві водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом «Оpel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та пройшов на місці зупинки огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер за своєю згодою та з фіксацією події під відеозапис. Результат огляду становив 1,39 проміле, з яким водій погодився та відмовився від подальшого проходження огляду у медичному закладі. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення вимог пункту 2.9а Правил дорожнього руху України за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисник Коваль О. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону та посилається на диспозиції норм права, які регулюють процедуру та порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння.

У змісті скарги зазначає, що у справі відсутні докази відмови водія від проходження подальшого огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та погодження ним результату огляду на місці зупинки транспортного засобу, що є підставою для закриття провадження у справі.

На жаль, суддя першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не надала, що призвело до безпідставного притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

До судового засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, не з`явилася. Слухання справи відбулося за відсутності ОСОБА_2 та у присутності його захисника у відповідності до статті 294 КУпАП.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, у їх межах, заслухавши пояснення захисника Коваля О. В., а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, так як висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Ці висновки судді ґрунтуються на сукупності усіх доказів, які спростовують доводи апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя суду першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послалася на дані протоколу про адміністративне правопорушення, акт проходження огляду, чек-тест до протоколу, направлення до медичного закладу, відеофіксацію самої події, згідно яких водій ОСОБА_2 за наявністю ознак алкогольного сп`яніння та за своєю згодою пройшов огляд на місці зупинки, внаслідок чого стан сп`яніння підтверджено за допомогою алкотестеру Драгер, яким встановлено результат в 1,39 проміле. Заперечень або незгоди з результатами огляду водій не висловив. Підписав акт згоди з результатами огляду. Внаслідок цього дії водія кваліфіковані як керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим за складеним адміністративним протоколом ОСОБА_2 порушено положення пункту 2.9а ПДР України.

У відповідності до пункту 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями статті 266 КУпАП та пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І, положень розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу проведення тесту, акту огляду на стан сп`яніння, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, водій ОСОБА_2 за декілька годин до проведення огляду та складення даного протоколу, був раніше зупинений та теж пройшов огляд на стан сп`яніння, який за його словами показав результат в 1.5 проміле. Але поїхав далі та знову був зупинений внаслідок пересування в період комендантської години та знову пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу, оскільки у поліцейських склалися обґрунтовані сумніви у його тверезості. Водій ОСОБА_2 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, який підтверджено результатами огляду за показниками алкотестера в 1,39 проміле. ОСОБА_2 погодився з результатами газоаналізатора, про що він поставив свій підпис у відповідному протоколі, та бажань про проходження такого огляду у медичному закладі не висловив, як і зауважень з приводу проведеного поліцейськими огляду на стан сп`яніння (а.с.1-6).

Доводи захисника ОСОБА_3 у змісті апеляційної скарги про відсутність у справі відмови водія від подальшого проходження огляду у медичному закладі не мають ґрунтовних підтверджень та є маніпулятивними відносно зафіксованої відповіді водія на запитання поліцейського, оскільки крім відеофіксації відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, така відмова зафіксована поліцейськими шляхом складення протоколу про адміністративне правопорушення з викладенням усіх обставин справи, який складено у відповідності до розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 7.11.2015 №1395, та підписано водієм без зауважень. Крім того ОСОБА_2 підписано акт про свою згоду з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки (а.с.2) та протокол-чек газаналізатора (а.с.1) без будь-яких зауважень, внаслідок чого дії водія, у цьому випадку, є зрозумілими та послідовними, а тому свідчать про те, що він погодився з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмовився від подальшого огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, здійсненому працівниками поліції на спеціальний технічний засіб, та доданих письмових доказах, як то: акту, направленні, чеку-протоколі, у яких обставини самої події підтвердженні проставлянням підписів водієм без зауважень.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновки судді першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на усій сукупності доказів, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі.

Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_2 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 Коваля О. В. залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 7 травня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова