Справа №581/920/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Кузьмінський О. В.
Номер провадження 33/816/493/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за спільною апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гусаренка О.М. на постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 09 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 09 січня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 16 жовтня 2023 року о 14 год. 22 хв. в с. Лучка по вул. Покровській, буд. 4 керував автомобілем ВАЗ 21093, р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9.а Правил дорожнього руху. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я КНП «Липоводолинська лікарня» та підтверджується висновком медзакладу №32 від 16 жовтня 2023 року.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Гусаренко О.М. звернулись до апеляційного суду з спільною апеляційною скаргою, в якій просять скасувати постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 09 січня 2024 року, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянти вказують на те, що в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та вказував на те, що 16 жовтня 2023 року він не керував транспортним засобом під час його зупинки працівниками поліції, як зазначено у протоколі, а перебував в автомобілі як пасажир на пасажирському сидінні. Під час зупинки автомобіля, який належить ОСОБА_1 за кермом перебував його товариш - ОСОБА_2 , якого він ( ОСОБА_1 ) попросив сісти за кермо, так як того дня йому треба було їхати до лікарні знімати шви на нозі, яка дуже боліла. Проте, працівники поліції почали безпідставно, зухвало, без надання будь-яких доказів звинувачувати ОСОБА_1 , що ніби то він помінявся містами з ОСОБА_2 та почали саме у нього ( ОСОБА_1 ) вимагати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а в подальшому, також безпідставно, запропонували пройти саме йому огляд на стан сп`яніння та склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, вказані обставини підтвердив і допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який зазначив, що за кермом на час зупинки автомобіля перебував саме він, а не ОСОБА_1 і місцями вони не мінялися, а вів себе він ( ОСОБА_2 ) пасивно тому, що не мав посвідчення водія та боявся бути притягнутим за це до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що письмове пояснення із вказаними обставинами він не писав і його текст йому не відомий.

Разом з тим, при розгляді даної справи, суддя встановив вину ОСОБА_1 з врахуванням протоколу, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану, висновку Липоводолинської лікарні щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №32 від 16 жовтня 2023 року та відеозапису події того дня, при цьому, критично віднісся до доводів ОСОБА_1 , при цьому нічим не обґрунтував такий висновок, а лише зазначивши що це є спосіб його захисту, а покази свідка ОСОБА_2 не взяв до уваги, з підстав того що він є заінтересованою особою через товариські стосунки з ОСОБА_1 , що є безпідставним та суперечить принципу безпосередності допиту свідка. Разом з тим, до показів допитаного за своєю ініціативою працівника поліції, який складав протокол та є дійсно заінтересованим в результатах розгляду справи, суддя критично не віднісся, а зазначив у постанові, з посиланням на відеозапис, що звинувачення поліцейського стосовно того, що ОСОБА_1 помінявся місцями, останній не спростовував. Однак, таке твердження суду не відповідає фактичним обставинам справи, так як на відео файлі зафіксовано, як ОСОБА_1 на безпідставне звинувачення поліцейського заперечує його перебування за кермом та повідомляє «...я збоку сиджу...».

З огляду на викладене, апелянти вважають, що надаючи оцінку доказам на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , суддя порушив принцип об`єктивності і неупередженості та керувався лише власними припущеннями, що є неприпустимим та свідчить, зокрема, і про недотримання суддею при розгляді даної справи як національного законодавства, так і практики ЄСПЛ.

Крім того, апелянти зазначають, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає обов`язковість виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення, однак, у даному випадку, суддя до нарадчої кімнати для надання оцінки всім доказам по справі та ухвалення рішення, з урахуванням поданого стороною захисту клопотання про закриття провадження, не виходив, що, на їх думку, також, є порушенням норм процесуального права та вказує на упередженість суду по даній справі, у зв`язку з чим вважати оскаржувану постанову законною та обґрунтованою підстави відсутні.

Для участі у розгляді поданої апеляційної скарги ні ОСОБА_1 , ні його захисник - адвокат Гусаренко О.М. до Сумського апеляційного суду не з`явились, причини такої неявки не повідомили та клопотання про відкладення розгляду справи чи про її розгляд виключно за їх участі не подавали.

При цьому, на задоволення клопотання захисника Гусаренка О.М., апеляційний розгляд за його участі було призначено у режимі відеоконференції, однак, у визначений день та час, захисник на відеоконферензцзв`язок не вийшов і причин, які стали для того підставою, не повідомив.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою розгляду даної справи у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для її відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд спільною апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гусаренка О.М. на постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 09 січня 2024 року у відсутність останніх, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

А тому, перевіривши матеріали даної справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови судді суду першої інстанції вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнавав та зазначав, що того дня алкоголь не вживав, на належному йому автомобілі ВАЗ разом із товаришем ОСОБА_2 їздив до м. Гадяч у лікарню. В с. Лучка попрохав ОСОБА_2 сісти за кермо, оскільки в нього боліла нога, і коли вони їхали до магазину попити кави, були зупинені поліцейськими, при цьому, місцями в автомобілі не мінялись.

Крім ОСОБА_1 , в судовому засіданні, в якості свідка, був допитаний ОСОБА_2 , який у своїх поясненнях зазначав, що разом з товаришем ОСОБА_1 на належному останньому автомобілі ВАЗ, 16 жовтня 2023 року зранку їздили до м. Гадяч. Посвідчення водія він не має, досвід керування у нього незначний, але на прохання ОСОБА_1 він сів за кермо в с. Лучка, і в цей час їх зупинили працівники поліції. Місцями в автомобілі із ОСОБА_1 не мінялись, письмові пояснення, які були надані поліцейським, підписав не читаючи.

У свою чергу, допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_3 у суді вказував, що того дня разом з поліцейським ОСОБА_4 патрулював с. Лучка Роменського району, ними був виявлений автомобіль ВАЗ, який виїхав на головну дорогу не включивши покажчик повороту. Вказаний автомобіль був ними зупинений, і під`їжджаючи до нього вони побачили через заднє скло, що водій та пасажир міняються місцями. Підійшовши до автомобіля за його кермом був виявлений ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 перебував на пасажирському передньому кріслі. На запитання про те, з якою метою ці особи мінялись місцями, ніхто з них обґрунтованого пояснення не надав і цього не спростовував. Було встановлено, що ОСОБА_2 не отримував посвідчення водія, а автомобіль належить ОСОБА_1 . Відносно ОСОБА_2 не вчинялись ніякі дії, оскільки він не був водієм, а у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, і він погодився пройти огляд на стан сп`яніння, результат виявився позитивний, після цього останній погодився проїхати до лікарні, де пройшов огляд і результат, також, був позитивним. В ході спілкування та проходження огляду ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, натомість говорив, що приймає антибіотики та вживав напій «енергетик».

Крім таких показань ОСОБА_1 та свідків, при прийнятті оскаржуваної постанови суддею було враховано і інші, наявні у матеріалах справи докази, а саме, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 174485 від 16 жовтня 2023 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 16 жовтня 2023 року, висновок Липоводолинської лікарні щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №32 від 16 жовтня 2023 року про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння станом на 14 год 55 хв 16 жовтня 2023 року та відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

Таким чином, проаналізувавши та надавши оцінку усім зібраним у справі доказам, незважаючи на такі пояснення ОСОБА_1 , суддя суду першої інстанції і дійшов висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким апеляційний суд погоджується в повному обсязі та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

При цьому, на спростування доводів апелянтів, апеляційний суд зауважує, що показання ОСОБА_2 не були взяті до уваги з огляду на те, що останній перебуває у товариських відносинах з ОСОБА_1 і є зацікавленою особою у тому, щоб він не був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Крім того, апеляційний суд зауважує і на тому, що показання свідка ОСОБА_2 спростовуються даними відеозапису, який був врахований суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, та в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду, був проглянутий і апеляційним судом.

Вказаним доказом підтверджується те, що працівники поліції, перед зупинкою автомобіля ВАЗ з підстав неввімкнення покажчика повороту при виїзді на головну дорогу із другорядної, обговорюють те, що пасажир та водій міняються місцями. На той час, коли поліцейські підійшли до вказаного транспортного засобу, за його кермом перебував, як було встановлено, ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 був на пасажирському сидінні, і звинувачення з приводу того, що вони помінялись місцями, останні жодним чином не спростували, при цьому, саме ОСОБА_1 наполягав на тому, що він вмикав покажчик повороту при виконанні маневру. Під час спілкування, працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, і у зв`язку з тим, що останній не заперечував, що водієм був він, саме йому і було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора, на що останній погодився, вказуючи, при цьому, що приймає антибіотик та вживав напій «енергетик», який може містити спирт. Результат огляду був позитивним 1,04 Проміле, з яким ОСОБА_1 не погодився виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні, куди і був доставлений. За результатом проведеного огляду, лікарем було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та складено про це Висновок №32, що і стало підставою для складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, суддя суду першої інстанції дійшов з врахуванням доказів, які були зібрані у передбаченому Законом порядку, сумнівів не викликають і визнавати їх неналежними та недопустимими підстави відсутні.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута повно, всебічно об`єктивно і будь-яких порушень при цьому під час апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено.

При цьому, доводів, за яких можливо було б дійти висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтами не наведено і під час апеляційного перегляду обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю, про що йдеться в апеляційній скарзі, також, встановлено не було.

Таким чином, всупереч апеляційних доводів, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення судді суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстави для його скасування відсутні, а тому, оскаржувану постанову слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 09 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а спільну апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гусаренка О.М. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.