Справа № 309/1015/24
Провадження № 3/309/346/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Волощук О.Я., розглянувши матеріали, які надійшли з Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , студента Хустського лісотехнічного коледжу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №488471 від 15.02.2024р.: ОСОБА_1 15 лютого 2024 року о 22 год. 10 хв. в с.Кошелево та с.Липча по вул. Головній керував автомобілем марки «Merсedes Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора «Alkotest drager 6810», результат огляду - 0,47 проміле, чим порушено вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання 30.10.24 року ОСОБА_1 та його адвокат Я. Габор не з`явилися, подали до суду заперечення, в якому просили закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та просили дану справу розглядати в їх відсутності.

Вказане заперечення вмотивовано тим, що:

- ОСОБА_1 був зупинений без жодної правової підстави;

- ОСОБА_1 не запропоновано було пройти освідчення за допомогою приладу «Alkotest dragger 6810» з невідомо коли встановленим мундштуком;

- Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейськими не проінформовано ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу та не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку та калібрування спеціального технічного засобу;

- За результатом освідчення ОСОБА_1 у нього виявлено алкогольне сп`яніння 0,47 проміле, з чим він не був згідний і вимагав направлення на освідчення до медичного закладу, що було задоволено поліцейськими і видано направлення до медичного закладу Хустської ЦРЛ ім.О.Віцинського для проходження медичного огляду;

- Огляд на стан сп`яніння проводився тільки поліцейськими;

- У медичний заклад ОСОБА_1 не відвезли;

- Поліцейські дозволили ОСОБА_1 керувати автомобілем, віддали йому автомобіль і він поїхав додому самостійно;

- Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у відсутність свідків;

- Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №488471 від 15.02.2024 р. складався у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП: завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказується на таке:

1) звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників;

2) при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені в статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз;

3) зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

17.07.1997 Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію у національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) по всіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

За ст.9 Конституції України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначені в статті 280 КУпАП, зокрема орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП: орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026, п. 5 розділу ІІ передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

На відеозаписі, що доданий до матеріалів справи, присутні лише декілька фрагментів, які дають змогу встановити факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Так само на одному із частин відеозапису зафіксована процедура освідчення ОСОБА_1 на наявність стану алкогольного сп`яніння 0,47 проміле, його визнання провини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та відсутність бажання проходити медичне освідчення у комунальному закладі Хустська ЦЛ ім. О.Віцинського за направленням.

Окрім іншого, відповідно до ст.265-1 КУпАП: у разі наявності вважати, що водієм вчинено правопорушення, за яке відповідно до цього кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування ТЗ, поліцейський тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Ця норма кореспондує із положенням ст.266 КУпАП, яка встановлює, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи про усунення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом або передачу транспортного засобу довіреній особі останнього.

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, слід визнати, що при складанні протоколу були допущені порушення поліцейськими: небезперервність відеозапису, відсутні відомості про усунення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом або передачу транспортного засобу довіреній особі останнього.

Однак, наявні належні та допустимі докази, які об`єктивно та поза межами розумного сумніву довели той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи:

- акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений поліцейським СРПП Хустського РУП ГУНП У Закарпатській області Марущак М.Я. від 15.02.2024 року о 22 год. 10 хв. у зв`язку з виявленими ознаками у ОСОБА_1 запаху алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук за допомогою приладу-газоаналізатора «Alkotest DRAGER 6810» та результатом огляду на стан сп`яніння проба позитивна 0,47 проміле з результатами якої ОСОБА_1 згідний. /відеозапис з службової боді-камери №/2/.

- направлення ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Хустської ЦРЛ, від проходження якого він відмовився, що зафіксовано відеозаписом.

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №488471 від 15.02.2024 р. стверджується те, що ОСОБА_1 15 лютого 2024 року о 22 год. 10 хв. в с.Кошелево та с.Липча по вул. Головній керував автомобілем марки «Merсedes Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора «Alkotest drager 6810», результат огляду - 0,47 проміле, чим порушено вимоги п.2.9.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

-відеозапис 15.02.24 р. з місця події та з місця складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , передбачене ч.1 ст.130 КУпАП /DVD-R 4,7 GB, №CMDR47G-CFMWM03-5001 5 1BA305/. На відеозаписі, що доданий до матеріалів справи, присутні лише декілька фрагментів, які дають змогу встановити факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Так само на одному із частин відеозапису зафіксована частина процедури освідчення ОСОБА_1 на наявність стану алкогольного сп`яніння 0,47 проміле.

-довідкою начальника сектору адміністративної практики Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Г. Біляк від 15.02.2024 р. стверджується ,що згідно бази даних ІП ГСЦ «посвідчення водія» ІКСЧ ІПН України посвідчення водія на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 відсутнє.

Суд дає критичну оцінку доводам сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , передбачене.1 ст.130 КУпАП складався у його відсутності, оскільки і у самому протоколі наявні його пояснення,що він вживав алкогольне пиво і є його підписи, ці факти засвідчені відеозаписом фіксування правопорушення, розпечатування самим правопорушником трубки до приладу, проходження освідчення за допомогою приладу газоаналізатора «Alkotest drager 6810», результат огляду -0,47 проміле, складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

Суд вважає за необхідне дати оцінку представленого протоколу медичного огляду для встановлення фактів вживання алкоголю та стану спёяніння КНП «Хустська ЦЛ ім.О.Віцинського» проведеного 16.02.24 р. о 00 год. 35 хв. через 2 год. 25 хв., згідно якого у ОСОБА_1 0,1 проміле. Отже, ймовірно, правопорушник висловив поліцейському своє небажання пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, що зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з метою вичікування виведення алкоголю із організму, і таким чином дочекавшись певного часу скористався направленням для проходження медичного огляду бажаючи уникнути адміністративної відповідальності з очікуваним результатом 0,1 проміле.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.7, 9, 130 ч.1, 245, 251-252, 265-1, 280, 283-285, 287, 291 КУпАП, Конституцією України, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Хустського

районного суду: Волощук О.Я.