Справа № 587/2841/24
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2024 рокусуддя Сумського районного суду Сумської області Степаненко О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 4 (м.Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 ,
за ст. 130 ч.2КУпАП,
02 серпня 2024 року о 17-01 годині ОСОБА_1 в с.Стецьківка Сумського району керував мопедом «Дельта» без державного номерного знаку в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820», результат якого показав 0, 26 %, чим порушив п.п.2.9 а) ПДР України і скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належним чином був повідомлений про час розгляду справи в суді. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час складання протоколу працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені, зокрема, ст. 63 Конституції України, а також права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
Суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд.
За таких обставин, та враховуючи, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді даної справи відповідно до вимог статті 268 КУпАП не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Дослідивши письмові докази по справі, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП встановлена в повному обсязі.
Диспозиція ст.130 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ст. 130 ч.2 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Постановою Сумського районного суду Сумської області № 587/1308/24 від 30.05.2024 року на ОСОБА_1 за скоєння адміністративних правопорушень, передбачений ч.1 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 років.
Огляд на стан сп`яніння проводиться ( п.6 розд. ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.( п.5,6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008).
Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810», результат якого показав 0,26 проміле алкоголю( а.с.3). У акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 погодився з результатами огляду.( а.с.4)
При огляді відеозапису вчиненого правопорушення, доданого до матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 добровільно, погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер 6810», результат якого показав наявність 0,26 % проміле.
Отже, безпосередньо дослідивши в судовому засіданні та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає їх належними і допустимими, зібраними у порядку та у спосіб, встановлений законом, а тому вважає встановленим факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.
За наведених обставин суд вважає, що виховання правопорушника можливе тільки з застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, оскільки ОСОБА_1 вже піддавався адміністративному стягненню у вигляді штрафу в доход держави, а тому дієвою мірою покарання для останнього суд вважає адміністративний арешт.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 130 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

На підставі ч.1ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ч. 2ст. 308 КУпАПу разі несплати накладеного штрафу впродовж 15 діб з моменту отримання постанови, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя О.А.Степаненко