Справа № 642/5661/24
Провадження №3/642/1731/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Грінчук О.П., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої в АТ ХОЕ, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и в:

12.09.2024 гр. ОСОБА_1 не виконала покладених на неї обов`язків по догляду за дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , (Холодногірський сквер) палив тютюнові вироби у громадському місці, чим порушив громадський порядок, та не досяг 16-річного віку. За вказаним фактом відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол ВАД №258175 від 13.09.2024 за ч.3 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явилася та пояснила, що дійсно, напевно, не приділила достатньої уваги виховним бесідам з дитиною.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, суддя дійшов до наступного висновку.

Частиною 3 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, що полягає у вчиненні неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Правопорушення, яке вчинив малолітній ОСОБА_2 , передбачене ч.1 ст. 175-1 КУпАП, а саме куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

При цьому, згідно ст. 12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

А тому, оскільки ОСОБА_2 не досяг 16-ти річного віку, відносно його матері, ОСОБА_1 , складено адміністративний протокол за ч.3 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання неповнолітніх дітей.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, доведена дослідженими письмовими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №258175 від 13.09.2024; рапортом про прийняття заяви від інспектора ювенальної превенції про виявлення адміністративного правопорушення; копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 НОМЕР_1 та копією паспорту № НОМЕР_2 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; фотокартками малолітнього ОСОБА_2 під час вчинення адміністративного правопорушення.

При накладанні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а тому вважає можливим накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті ч.3 ст. 184 КУпАП, а саме у вигляді штрафу в розмірі 50 НМДГ, що становить 850 грн.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, слід стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 24, 184, 268 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу: за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя