Провадження № 3/127/8697/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2, КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2024 року близько о 23.00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного (словесно ображав, плював) та економічного (виганяв з будинку) характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , чим міг завдати шкоду її психологічному здоров`ю.

Також з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД№154067 від 25 жовтня 2024 року слідує, що 25 жовтня 2024 року близько о 23.00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного (словесно ображав, плював в обличчя) та економічного (виганяв з будинку) характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 в присутності малолітнього ОСОБА_3 , чим міг завдати шкоду його психологічному здоров`ю.

Справи про вчинення ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень надійшли до суду одночасно та постановами суду від 01 листопада 2024 року об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду повідомив, що дійсно між ним та ОСОБА_2 виник конфлікт під час якого вони не могли порозумітись, однак на даний час примирились. Вони спільно проживають вже сім років. В цій ситуації вони були досить емоційні, потреби у виклику працівників поліції не було. Дитина під час їхньої суперечки спала, а прокинулась лише коли приїхали працівники поліції.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні надала аналогічні пояснення, що й ОСОБА_1 , а також повідомила, що досить шкодує, що піддавшись своїм емоціям викликала поліцію, хоча вони самостійно врегулювати свої суперечки та конфлікт був вичерпний.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілої, дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суддя дійшла наступного висновку.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД№154066 від 25 жовтня 2024 року слідує, що 25 жовтня 2024 року близько о 23.00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 учинив домашнє насильство психологічного (словесно ображав, плював) та економічного (виганяв з будинку) характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , чим міг завдати шкоду її психологічному здоров`ю.

Вказані обставини підтверджуються також заявою та поясненнями ОСОБА_2 , наявними в матеріалах справи.

Не спростовані дані обставини і в судовому засіданні.

Дослідивши надані докази, убачається можливим констатувати, що дії ОСОБА_1 підпадають під склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. за ознаками вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Винність ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД№154066 від 25 жовтня 2024 року; відомостями з ІТС Вінницьке РУП ГУНП у Вінницькій області про реєстрацію в журналі ЄО за №18172 від 25 жовтня 2024 року повідомлень на службу «102» про події; протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25 жовтня 2024 року, формою оцінкою ризиків вчинення домашнього насильства та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 25 жовтня 2024 року.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення відносно співмешканки ОСОБА_2 , суд враховує положення ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи/п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року ЄСПЛ у справі «Ізмайлов проти Росії»/ та застосований захід має бути пропорційним переслідуваній меті.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Суд, враховуючи обставини вчинення правопорушення, викладені в матеріалах справи та пояснення особи з приводу події та потерпілої, надані в судовому засіданні, відсутності обставини, що обтяжують відповідальність, а також те, що правопорушення не представляє великої суспільної небезпеки, не спричинило значної шкоди суспільним, державним інтересам та правам, свободам громадян або іншим охоронюваним законом цінностям, тому, суд вважає за можливе визнати правопорушення малозначним та у зв`язку з цим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Згідно з частиною другою статті 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД№154067 від 25 жовтня 2024 року в якому зазначено, що 25 жовтня 2024 року близько о 23.00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 в присутності малолітнього ОСОБА_3 , чим міг завдати шкоду його психологічному здоров`ю, суд зазначає наступне.

Факт присутності малолітнього ОСОБА_3 під час подій, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД№154067 від 25 жовтня 2024 року, спростовується поясненнями наданими в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Підстави сумніватися у вказаних твердженнях у суду відсутні, а докази на спростування доводів потерпілої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суду не надано.

Вказані обставини свідчать про відсутність об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що виключає наявність його складу.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1)

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, аналізуючи та оцінюючи усі надані зазначені докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо малолітнього ОСОБА_3 , не доведена належними, допустимими та достатніми доказами, а тому в цій частині провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись 22, ч.1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ст. 283, 284, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_3 , закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_2 , та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: