Номер провадження: 33/813/1711/24
Номер справи місцевого суду: 496/1574/24
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Чередник К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 26 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 26 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано його адміністративним стягненням: - за ч. 5 ст. 126 КУпАП - у виді штрафу 40800 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу; - за ч.1 ст. 130 КпАП України - у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. На підставі ст. 36 КУпАП остаточно піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, передбаченої за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору.

З вказаної постанови вбачається, що до Біляївського районного суду Одеської області 29.02.2024 року надійшло 2 протоколи від Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 26.04.2024 року вказані провадження відносно ОСОБА_1 були об`єднані в одне провадження та присвоєно єдиний номер 496/1574/24.

06.02.2024 року о 00:30 год., в м. Біляївка Одеського району, Одеської області, вул. Заводська, 20, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Geely, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , без права керування таким транспортним засобом, без посвідчення водія категорії «В», повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, 06.02.2024 року о 00:30 год., в м. Біляївка Одеського району Одеської області, вул. Заводська, 20, гр-н ОСОБА_1 , керував автомобілем «Geely», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку ББПЛ № 14 від 06.02.2024 року «Драгер» № 02286 - 1,60 проміле, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)працівниками поліції було порушено вимоги п. 6, 10 Інструкції та ч. 2 ст. 266 КУпАП, оскільки під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не були залучені свідки;

2)в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд для визначення ступеню тяжкості алкогольного сп`яніння;

3)у Біляївський Багатопрофільній лікарні, лікар знову надав ОСОБА_1 . алкотестер, ніякого медичного огляду проведено не було, жодних матеріалів для проведення аналізу не відбиралось;

4)в матеріалах справи відсутня довідка з інформаційного порталу Національної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП;

5)надана до суду постанова серії ЕАС №6626395 від 03.03.2023 року не містить жодного підпису (посадової особи, ОСОБА_1 ), відсутні реквізити для сплати штрафу, а тому викликає сумнів у її існуванні;

6)відеофіксацію працівник поліції повинен був здійснювати від самого початку контакту з особою до закінчення складання адміністративних матеріалів про адміністративне правопорушення;

7)протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали не містять відомостей та достатніх доказів, які б вказували на наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 та адвоката Задорожну О.В. про розгляд справи на 11 вересня 2024 року на 11:00 год. В судове засідання ОСОБА_1 та адвокат Задорожна О.В. не з`явилися, про причини свої неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та адвоката Задорожної О.В.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до тверджень представника ОСОБА_1 щодо наявності підстав для закриття провадження стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу інкримінованих останньому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони є безпідставними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №469444 від 06 лютого 2024 року з якого вбачається, що 06 лютого 2024 року о 00:30 год. в м. Біляївка по вул. Заводській, 20 ОСОБА_1 керував автомобілем Geely, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння що підтверджується висновком ББПЛ № 14 від 06.02.2024 року, роздруківкою з Драгеру № 02286 - 1,60 проміле, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 зазначив, що згоден;

-поясненнями ОСОБА_1 з яких вбачається, що згідно до ст. 63 Конституції України від дачі пояснень відмовився;

-роздруківкою тесту Драгер, з якого вбачається, що ОСОБА_1 06.02.2024 року о 00:13 год. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Alkotest Drager 6810». Результат тесту 1,38‰. ОСОБА_1 з даним результатом ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.02.2024 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд у КНП «Біляївська Багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради за допомогою приладу Alkotest Drager, результат якого показав 1,60‰. З даним результатом ОСОБА_1 ознайомлений про що мається відповідний підпис;

-актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається що огляд проведено у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Огляд проводився за допомогою приладу «Alkotest Drager 6810». Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,38 ‰;

-рапортом старшого інспектора-чергового Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області з якого вбачається, що 06.02.2024 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №1844 від 06.02.2024 року, як порушення правил дорожнього руху. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено, що зі служби 102 надійшло повідомлення, що по вул. Заводська, 20 в м. Біляївка за порушення ст. 130 КУпАП водій авто Geely, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 затриманий;

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №470938 від 06.02.2024 року з якого вбачається, що 06 .02.2024 року о 00:30 год. в м. Біляївка по вул. Заводська, 20 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Geely, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 без права керування таким транспортним засобом, без посвідчення водія категорії «В», повторно протягом року, чим порушив вимоги п 2.1 а правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення ОСОБА_1 зазначив що згоден;

-постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6626395 від 03 березня 2023 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 03.03.2023 року о 22:53 год. в м. Черкаси по вул. 30-річчя Перемоги, 6 керував транспортним засобом Geely, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не маючи права керування транспортними засобами, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП;

-довідкою з якої вбачається, що відповідно до ІПНП «ЦУНАМІ» у відношенні ОСОБА_1 в період часу з 06.02.2023 року по 06.02.2024 року до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався. Відомості щодо отримання посвідчення водія відсутні;

-відеозаписом, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 06.02.2024 року, працівниками поліції був зупинений транспортний засіб марки Geely, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Працівник поліції повідомив водію, що у його транспортного засобу горить задній хід, крім того водієм було порушено комендантську годину. Попросили надати посвідчення водія. Спочатку ОСОБА_1 сказав, що посвідчення водія він залишив вдома. В цей час його транспортний засіб почав котитися назад, тому працівник поліції зауважив на тому, щоб він поставив транспортний засіб на ручник. ОСОБА_1 сказав, що його жінка привезе його посвідчення водія. Потім працівник поліції спитав, чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія, на що він відповів що тільки навчається. Працівник поліції спитав чий автомобіль, ОСОБА_1 відповів, що автомобіль його. Працівник поліції спитав, куди він їде, ОСОБА_1 сказав що їде додому. Працівник поліції спитав ОСОБА_1 чи вживав він алкогольні напої на що він відповів, що так вживав, випив 0,5 л. Потім працівник поліції зауважив на тому. Що можна було скористатися послугами тверезого водія. ОСОБА_1 погодився пройти огляд за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу. Результат показав 1,38 ‰. Потім працівник поліції спитав, чи згоден ОСОБА_1 із результатом чи вони можуть проїхати до медичного закладу. ОСОБА_1 поїхав до медичного закладу, там пройшов огляд за допомогою приладу Драгер, результат якого показав 1,60‰. В результаті чого і було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд для визначення ступеню тяжкості алкогольного сп`яніння, а також про те, що відсутня довідка з інформаційного порталу Національної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, з огляду на те, що таке направлення в матеріалах справи наявне також в матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6626395 від 03 березня 2023 року притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною вину останнього зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 470938 від 06.02.2024 року; постановою про накладення адміністративного стягнення серія ЕАС № 662395 від 03.03.2023 року; рапортом старшого інспектора-чергового Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області від 06.02.2024 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 469444 від 06.02.2024 року; результатом Драгеру від 06.02.2024 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.02.2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; довідкою ІПНП «Цунамі»; диском з відеозаписом.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується Одеський апеляційний суд, а тому посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те що протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали не містять відомостей та достатніх доказів, які б вказували на наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не несе в собі правового підґрунтя і ґрунтується лише на особистих переконаннях.

Щодо посилань апеляційної скарги на те що відеофіксацію працівник поліції повинен був здійснювати від самого початку контакту з особою до закінчення складання адміністративних матеріалів про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції зауважує на такому.

Дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис у сукупності з іншими матеріалами адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що даний відеозапис є належним, допустимим і достатніми, оскільки відображає вчинене адміністративне правопорушення у день, час та у місці, що зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджується з наданими поліцейськими іншими доказами та не суперечать ним, а доповнюють матеріали справи. Тобто, у апеляційного суду відсутні сумніви у недостовірності даних відеозаписів.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що Законом України від 16.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесено зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 року. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що після цих змін до КУпАП з 17.03.2021 року свідки проходження огляду водієм на стан сп`яніння залучаються лише у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Отже, посилання ОСОБА_1 на те, що працівниками поліції було порушено вимоги п. 6, 10 Інструкції та ч. 2 ст. 266 КУпАП, оскільки під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не були залучені свідки, не заслуговують на увагу з огляду на те, що працівниками поліції велася постійна відеозйомка.

Тобто, працівники поліції мають право проводити огляд на стан сп`яніння без участі свідків, за умови відеофіксації.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Також з дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, відповідно до п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 06.02.2024 року було зупинено працівниками поліції. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , про те, що його було зупинено з підстав того, що у його транспортному засобі горять фари заднього ходу. При перевірці документів виявилося, що останній керує без посвідчення водія, правопорушення було вчинено повторно протягом року. Саме з цих підстав, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме як за керування таким транспортним засобом, без посвідчення водія категорії «В», повторно протягом року. Крім того, в ході бесіди із ОСОБА_1 було з`ясовано, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тому, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 погодився, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, результат якого показав 1,23 ‰, а також у медичному закладі допомогою приладу Драгер, результат якого показав 1,60 ‰,

Отже саме з підстав того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, без посвідчення водія, повторно протягом року, а також у зв`язку із перебуванням за кермом у нетверезому стані і було складено працівниками поліції адміністративні протоколи.

Отже, об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, без посвідчення водія протягом року повторно.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.

Викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківкою результатів тестування на алкоголь, висновком ББПЛ № 14 від 06.02.2024 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6626395 від 03 березня 2023 року, а також дослідженим апеляційним судом під час апеляційного розгляду відеозаписом з місця події.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчинених адміністративних правопорушеннях та правильно кваліфікував його дії за ч. 5 ст. 126 та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, без посвідчення водія протягом року повторно, що було встановлене в передбаченому законом порядку.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами.

У відповідності до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова