ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2024 Справа №607/21335/24 Провадження №3/607/9382/2024

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, паспорт № НОМЕР_1 , освіта середня, одружена, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за частиною першою статті 44 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2024 року з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за частиною першою статті 44 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2024 року матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44 КУпАП, повернуто до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для належного дооформлення (а.с. 37-38).

18 жовтня 2024 року з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з дооформлення надійшли вказані матеріали.

У рапорті ст. ДОП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції І. Боєчко від 16 жовтня 2024 року вказано, що 11 вересня 2024 року старшим слідчим СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області І. Софіянчуком відповідно до статей 40, 110 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) була винесена постанова про виділення матеріалів з кримінального провадження № 0001215 від 17 травня 2024 року для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 44 КУпАП. Матеріали щодо зазначеної особи виділені в частині відсутності в її діях складу кримінального правопорушення, оскільки відповідно до висновку експерта №СЕ-19/120-24/8713-НЗПРАП від 08 серпня 2024 року та

№ СЕ-19/120-24/8712-НЗПРАП від 20 серпня 2024 року, надані на експертизу нашарування містять PVP, що в перерахунку на діючу речовину становить 0,0410 грама та PVP 0,0210 грама. Враховуючи зазначене, відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за частиною першою статті 44 КУпАП (а.с. 45).

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, винуватою себе у вчинені адміністративного правопорушення не визнає. Просила закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів статті 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини другої статті 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Приписи частини першої статті 44 КУпАП передбачають відповідальність за незаконні виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах.

Частиною першою статті 307 Кримінального кодексу України (далі КК України) встановлено кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Кваліфікуючий склад злочину, відповідальність за який встановлено частиною другою статті 307 КК України, передбачає кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308 310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини.

Положеннями пункту 8 статті 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за наявності по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Згідно із статтею 284 КПК України кримінальне провадження закривається якщо встановлена відсутність в діянні особи складу кримінального правопорушення (пункт 2 частини першої); про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом (абзац перший частини четвертої).

Отже, лише постанова слідчого чи прокурора про закриття провадження у справі відносно певної особи може слугувати допустимим доказом відсутності в діях певної особи складу кримінального правопорушення, зокрема складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №280267 від 19 вересня 2024 року та додані до нього матеріали, суд доходить наступного висновку.

Насамперед суд зазначає, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №280267 від 19 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає у тому, що 26 липня 2024 року близько 07 год. 44 хв. працівники поліції в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3 , виявили та вилучили два пристрої для куріння із залишками невідомої речовини, згідно висновку експерта №СЕ-19/120-24/8713-НЗПРАП від 08 серпня 2024 року та №СЕ-19/120-24/8712-НЗПРАП від 20 серпня 2024 року містить PVP, обіг яких заборонений (а.с. 1). Тобто на підставі таких даних працівники поліції зробили висновок, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена частиною першою статті 44 КУпАП.

Утім, суд звертає увагу, що диспозицією частини першої статті 44 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за незаконні виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах. Тож з об`єктивної сторони адміністративний проступок може полягати у вчиненні таких дій: 1) незаконні виробництво наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах 2) незаконне придбання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах, 3) незаконне зберігання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах 4) незаконне перевезення наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах; 5) незаконне пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах.

Отже, орган або посадова особа, уповноважені складати протоколи про адміністративні правопорушення, зобов`язані чітко зазначити, які саме дії інкримінуються особі, яку притягують до адміністративної відповідальності. Зазначення у протоколі лише результатів процесуальної дії та висновків експертизи, проведених в межах кримінального провадження, з посиланням на частину першу статті 44 КУпАП, на думку суду, не свідчить про належне встановлення у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення не зрозуміло, яке конкретне діяння, з визначених законодавцем у диспозиції частини першої статті 44 КУпАП, інкримінується ОСОБА_1 , а отже, неможливо встановити у чому саме полягає суть адміністративного правопорушення, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення йдеться лише про виявлення наркотичної речовини за місцем проживання особи.

З доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що 16 травня 2024 року до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області надійшов рапорт ст. о/у ВКП Тернопільського РУП про те, що під час виконання службових обов`язків стало відомо, що громадянин ОСОБА_2 спільно із громадянином «М» здійснюють збут особливо небезпечних психотропних речовин та наркотичних засобів на території м. Тернополя та зареєстровано кримінальне провадження №0001215 від 17 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України (а.с. 3).

Разом з тим, з долучених до протоколу про адміністративне правопорушення документів не вбачається, що органом досудового розслідування закрито кримінальне провадження №0001215 від 17 травня 2024 року. При цьому, відповідно до статті 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Відсутність постанови про закриття кримінального провадження, позбавляє суд можливості встановити чи сплинули строки притягнення до адміністративної відповідальності, за вчинення проступку, передбаченого частиною першою статті 44 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , адже, як було зазначено, відповідно до частин другої та сьомої статті 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення; у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Тож за відсутності постанови про закриття кримінального провадження суд позбавлений можливості визначити перебіг строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як було зазначено вище, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2024 року матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44 КУпАП, повернуто до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для належного дооформлення (а.с. 37-38). 18 жовтня 2024 року з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області вказані матеріали. Однак, неуточнено які саме діяння інкриміновано ОСОБА_1 , а також не додано до матеріалів справи постанови про закриття кримінального провадження відносно неї.

Суд наголошує, що не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не уповноважений самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є несумісним з приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, зокрема у частині безсторонності суду.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 251 КУпАП, обов`язок збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У Рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 Конституційний Суд України вказав, що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції України, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64) (друге речення абзацу першого пункту 4 мотивувальної частини). Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (підпункт 4.1. пункту 4 мотивувальної частини).

З наведеної юридичної позиції органу конституційного контролю можна зробити висновок, що адміністративна відповідальність в Україні й процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, з-поміж іншого, має забезпечувати індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають бути витлумачені на користь такої особи (in dubio pro reo).

Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності вина та наявність у її діях складу адміністративного проступку мають бути доведені у суді поза розумним сумнівом.

Верховний Суд зазначив, що для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту; законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанова від 21 січня 2020 року; справа № 754/17019/17).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до положень статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оцінюючи наведені вище обставини, надані суду та досліджені докази у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44 КУпАП, не доведена.

Відтак, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений у статті 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи мають бути витлумачені на її користь, суд доходить висновку, що в ході розгляду справи не доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44 КУпАП, що згідно пункту 1 статті 247 КУпАП є підставою, яка виключає провадження по справі.

Враховуючи вищенаведене, провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За змістом частини шостої статті 283 КУпАП постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Згідно з приписами статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Суд зауважує, що відповідно до постанови старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання від 09 серпня 2024 року визнано та долучено до матеріалів кримінального провадження №0001215 від 17 травня 2024 року, як речовий доказ сейф-пакет з пломбою №7648776, в якому міститься PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса в перерахунку на діючу речовину становить 0,0410 грама Постановлено речовий доказ зберігати в камері зберігання речових доказів Тернопільського РУ поліції, за адресою: м. Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка, 10 (а.с. 17).

Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання від 23 серпня 2024 року визнано та долучено до матеріалів кримінального провадження №0001215 від 17 травня 2024 року, як речовий доказ сейф-пакет з пломбою №7648266, в якому міститься PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса в перерахунку на діючу речовину становить 0,0210 грама. Постановлено речовий доказ зберігати в камері зберігання речових доказів Тернопільського РУ поліції за адресою: м. Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка, 10 (а.с. 28).

Відповідно до приписів пункту 21 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року №51/401/649/471/23/125, під час провадження дізнання або досудового слідства (до винесення постанови про закриття справи) і до набрання законної сили вироку суду, а також під час перевірки до винесення постанови про відмову в порушенні кримінальної справи вилучені наркотичні засоби, психотропні речовини, прекурсори в опечатаному вигляді зберігаються у приміщенні для зберігання речових доказів органу, який провадить дізнання або досудове слідство. В оперативних частинах установ виконання покарань вилучені наркотичні засоби зберігаються за межами житлової і виробничої зон. Вилучені з незаконного обігу, здані або знайдені безхазяйні наркотичні засоби, психотропні речовини, прекурсори підлягають знищенню або передачі відповідно до пункту 23 цієї Інструкції. Підставою для передачі або знищення наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів є вирок, ухвала чи постанова суду або постанова органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44 КУпАП, суд вирішує питання речових доказів особливо небезпечної психотропної речовини PVP; з огляду на відсутність обґрунтованих підстав для вирішення питання щодо передачі психотропної речовини, суд вважає, що її слід знищити.

Керуючись статями 1, 7, 9, 38, 44, 247, 251 252, 256, 278, 280, 283 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44 КУпАП, закрити.

2. Вилучену 26 липня 2024 речовину, а саме: особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку визнано речовим доказом відповідно до постанов старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області від 09 серпня 2024 року та від 23 серпня 2024 року, знищити.

3. Копію постанови скерувати до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області до виконання.

4. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її постановлення, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіТ. І. Якімець