Cправа №359/8281/24
Провадження №3/359/3760/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Ткаченко Д.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Ющенко О.О.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області НП України щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 204959 від 01 серпня 2024 року ОСОБА_1 , обвинувачують в тому, що 30 липня 2024 року о 12 год. 30 хв. по АДРЕСА_1 , вона вчинила відносно свого сина ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисно вчинила дії психологічного та економічного характеру, а саме забрала кошти, які накопичив син та сказала залишити ключі від квартири, де вони спільно проживають.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у скоєному адміністративному правопорушенні не визнала. Вона запевнила суд, що домашнього насильства відносно свого сина ОСОБА_2 не вчиняла. Відносно подій, які відбувалися 30 липня 2024 року, вона пояснила, що того дня була на роботі, зателефонував син і запитав де знаходяться кошти, які він збирав на придбання телефону. Через деякий час їй стало відомо, що син та її колишнім чоловік ОСОБА_3 обшукують квартиру, в якій вона проживає разом із сином з метою відшукання грошових коштів сина. Крім того, ОСОБА_1 звернула увагу суду, що того дня отримувала повідомлення від сина провокаційного характеру. Вона впевнена, що ініціатором цих повідомлень був саме її колишній чоловік ОСОБА_3 , який і підбурював сина на конфлікт і сварку з нею. Коли син та батько не знайшли бажані грошові кошти, то вони вирішили помститись і викликати поліцію.

В судовому засідання захисник ОСОБА_4 заперечила вину ОСОБА_1 та просила провадження по справі закрити. Захисник ОСОБА_4 пояснила, що відносини між її клієнтом та колишнім чоловіком ОСОБА_3 зіпсувалися давно. 30 липня 2024 року колишній чоловік вкотре спровокував конфлікт використавши сина, якого підбурив на купівлю нового телефону. Виходячи з суті повідомлень, отриманих матір`ю з телефону дитини, можна дійти висновку, що такі повідомлення писала не дитина, а батько з метою провокації матері дитини та завдання їй моральних страждань шляхом зневажливого тону ніби то від сина. Після того, як ОСОБА_1 на провокації сварки не відреагувала, на неї викликали поліції та повідомили, що ОСОБА_1 начебто вчинила відносно свого сина ОСОБА_2 домашнє насильство.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи захисника, суд дійшов до таких висновків.

Статтею 173-2 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За змістом ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство може буде вчинено лише у сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Вищевказаний закон надає визначення поняттям психологічного та фізичного насильства. Так, під психологічним насильством слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. При цьому, фізичним насильством є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Суд звертає увагу на те, що не вважається домашнім насильством вчинений між особами звичайний сімейний конфлікт (сварка), який за своїм характером був лише зіткненням їх протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням їх відносин та наявних між ними суперечностей, що може супроводжуватися взаємними докорами і образами але без наміру завдати шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відеозаписом. Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Аналізуючи зібрані у цій справі докази, суд вважає, що в матеріалах справи відсутня достатня кількість належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства. Крім того, адміністративний матеріал не містить в собі даних щодо наслідків, які могли бути наявні у потерпілого виходячи з обставин викладених у протоколі. При цьому, дані протоколу про адміністративне правопорушення, копія протоколу усної заяви (повідомлення) про злочин, письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не підтверджують обставин вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя

у х в а л и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова суду набрала законної сили________

Суддя Д.В. Ткаченко