Дата документу 01.11.2024Справа № 554/7389/24
Провадження № 3/554/1916/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«01» листопада 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Сметаніної А.В.,

за участі секретаря Злобинець Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава адміністративний матеріал, який надійшов з УПП в Полтавській області ДПП (38751, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2в) у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

- за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №713347 від 14.07.2024 року, 14.07.2024 року о 12 годині 52 хвилин в м. Полтава по вул. Шевченка, 43, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом HYNDAI ACCENT, д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп?яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідність шкіри. Від проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння в установленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судовому засідання ОСОБА_1 свою провину у вчиненні правопорушення не визнав, суду пояснив, що 14.07.2024 року, близько 12 години, він домовився зі своїм приятелем ОСОБА_2 зустрітись на вул. Шевченко в м. Полтаві, в районі ринку. Приятель повинен був дати йому машину у користування. В районі 13 години вони зустрілись в тому районі, ОСОБА_2 припаркував машину, вийшов, передав йому тех.паспорт та ключі від машини і пішов по своїм справам. Він тільки сів в машину, взяв телефон та почав дзвонити своєму приятелю, якого обіцяв відвезти з сім?єю на річку, оскільки він приїхав у відпустку з війни. В цей момент під?їхала поліцейська машина, працівники поліції сказали, що він порушив вимоги знаку «Зупинку заборонено». Він їм повідомив, що тільки сів за кермо та розмовляв по телефону. Нікуди не їхав, двигун не заводив. Потім йому повідомили, що в нього ознаки наркотичного сп?яніння, тремтіння пальців рук, очі не реагують на світло, хоча в нього катаракта правового ока та міопія. Йому запропонували поїхати в лікарню на огляд, він поголився, сів в машину. Але по дорозі працівник поліції почав йому розповідати, що, якщо в нього буде позитивний аналіз, то його посталять на облік в наркодиспансер і він там буде стояти рік, а може і по життєво. При цьому на нього складуть протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. А якщо він відмовиться від огляду, то буде складено лише протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, без постановки на облік. Тому йому потрібно добре подумати та дати відповідь, коли вже під?їдемо до лікарні, чи згоден він на проходження огляду. Хоча він нічого і не вживав, ні ліків, ні наркотиків, але після слів поліцейського вирішив відмовитись від огляду. Вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки автомобілем він не керував.

В судовому засіданні представник адвокат Голяніщев Д.Ю. просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, також просить долучити до справи письмові пояснення ОСОБА_1 ..Суду зазначив, що доказів керування ОСОБА_1 автомобілем матеріали справи не містяться. На відео, яке долучено до протоколу зафіксовано автомобіль, який припаркований на узбіччі і в якому знаходиться ОСОБА_1 , але саме керування на відео не зафіксовано. Крім того, відеозапис містить запис із портативного нагрудного відеореєстратора та бортового автомобільного відеореєстратора. Проте дані часу вчинення правопорушення не підтверджуються відеозаписами. Запис бортового відеореєстратора розпочинається о 13 годині 41 хвилину, а запис портативної бодікамери розпочинається о 12 годині 59 хвилин, що дає підстави для сумніву у достовірності даних, вказаних в протоколі, щодо часу вчинення правопорушення. Також матеріалами відеозапису не підтверджуються і наркотичні ознаки вказані в протоколі, перевірку очей на світло проведено не було. Ознаки, які вказані в протоколі є надуманими та безпідставними. ОСОБА_1 має хворобу очей, про що свідчать надані документи. Таким чином, оскільки відсутні докази керування транспортним засобом, а перебування в автомобілі за відсутності встановлення факту керування, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому просить закрити справу відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Суд, вислухавши доводи ОСОБА_1 , його представника, показання свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків:

Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їхньої компетенції відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення надано направлення на огляд водія транспортного засобу у з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.07.2024, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп?яніння: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідність шкіри; від проходження медичного огляду ОСОБА_1 відмовився, копія постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 від 14.07.2024 року за ч.1 ст. 122 КУпАП до штрафу в сумі 340 грн., диск з відеозаписом події.

Надавши оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до наступних висновків.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14, відповідальність за ст. 130 КУпАП, зокрема, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.3 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов?язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування (Постанова Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14).

Таким чином, керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Вказана правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20.02.2019.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок) та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція), особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу а швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, та висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп?яніння, складені з порушенням вимог Інструкції та Порядку, вважаються недійсними.

В судовому засіданні досліджено відеозапис, наданий до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 знаходиться на водійському місці автомобіля HYNDAI ACCENT, д/н НОМЕР_1 , автомобіль знаходиться в нерухомому стані, припаркований біля узбіччя по вул. Шевченко, 43 в м. Полтава.

Факту руху транспортного засобу чи керування ОСОБА_1 транспортним засобом відеозапис не містить.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_2 показав, що 14.07.2024 року, близько 12 години, він домовився з ОСОБА_1 віддати йому машину у користування. Вказана машина належить його матері, але користується нею він. Неодноразово вже раніше давав ОСОБА_1 машину в користування. Вони зустрітись на вул. Шевченко в м. Полтаві, в районі ринку. Він проїхав магазина «ТА-ДА», і припаркувався в трьох метрах за поворотом. Він вийшов з машини, віддав тех.паспорт та ключі від машини, вони трохи поспілкувались і він пішов по своїм справам. Потім ввечері йому зателефонував ОСОБА_1 і розказав про ситуацію, яка склалась.

В судовому засідання свідку було продемонстровано відеозапис, долучений до протоколу, на якому зафіксовано місце розташування автомобіля HYNDAI ACCENT, д/н НОМЕР_1 . Свідок підтвердив, що машина знаходиться на тому самому місці, де він її і залишив.

Показання свідка ОСОБА_2 , який є знайомим правопорушника та може свідчити на його користь, жодними іншими доказами, які наявні в матеріалах справи, не спростовані, а тому у суду немає підстав не приймати вказані показання, оскільки вони повністю узгоджуються із долученим до справи відеозаписом, який також підтверджує відсутність факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом.

Таким чином, доказів того, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу HYNDAI ACCENT, д/н НОМЕР_1 та керував ним при викладених в протоколі обставинах, матеріали справи не містять.

Суд наголошує, що перебування особи в стані сп?яніння хоча і на водійському місці, але у транспортному засобі в нерухомому стані, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, якщо безпосередньо уповноваженою особою не було встановлено самого факту керування особою транспортним засобом до його зупинки, подальша вимога співробітника поліції до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння, носить неправомірний характер.

Отже, судом встановлено, що саму процедуру проведення медичного огляду ОСОБА_1 проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а також відповідних Порядку та Інструкції, оскільки огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Крім того, з переглянутого відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції останні повідомили ОСОБА_1 про наявність в нього ознак наркотичного сп?яінння та запропонували пройти огляд у закладі охорони здоров?я, на що ОСОБА_1 погодився, сів у патрульну машину та поїхав у лікарню. Під час руху автомобіля патрульної поліції поліцейський вирішив провести, які він сам висловився, «освітню хвилинку», порадив ОСОБА_1 вислухати інформацію, сприйняти її, а потім надати остаточну відповідь щодо проходження огляду. Так, працівник поліції розповів ОСОБА_1 , що наркотичні або лікарські засоби виходять з організму протягом 45 днів, а не так як алкоголь. Були випадки, коли особа лише стояла біля тих, хто курив «травку», а потім в його сечі, при здачі аналізу, виявили наркотичні речовини. Тому, у разі, якщо зараз він здасть сечу і аналіз виявиться позитивний, то на нього складуть протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП та ще й поставлять на облік в наркодиспансер. На обліку він може перебувати рік або, навіть, пожиттєво, а, якщо він відмовиться від огляду, то буде складено лише протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП без постановки на облік в наркодиспансер. На питання ОСОБА_1 , а який штраф за ч.1 ст. 130 КУпАП, поліцейський повідомив, що він цього не вирішує, а вирішує суд. Після цього, ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється від проходження огляду.

Таким чином, судом встановлено, що на пропозицію поліцейського проїхати до лікарні для проходження медичного огляду ОСОБА_1 погодився, сів в патрульну машину та поїхав разом з поліцейськими до медичного закладу. Під час руху автомобіля поліцейський почав спонукати водія для відмови від проходження медичного огляду.

Внаслідок таких «роз?яснень» ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд вважає, що всі дії поліцейського, вчинені після того як водій погодився пройти медичний огляд, сів у службовий автомобіль і почав слідувати в лікарню були незаконними і є очевидною провокацією, оскільки такі «роз?яснення» водієві по суті вчинено, виключно, з метою спонукання водія для відмови від проходження медичного огляду, а отже є очевидним, що без зазначених протиправних дій працівника поліції правопорушення не було б вчинено, тобто мало місце провокація та схиляння водія для відмови від проходження медичного огляду.

Поліція, отримавши на місці згоду водія на проходження медичного огляду, повинна була виконати вимоги відповідних Інструкції та Порядку проведення огляду, а саме доставити водія до лікарні, а не переконувати його відмовитись від проходження медичного огляду, лякаючи негативними наслідками постановки на облік в наркодиспансері та пожиттєвому перебуванні на обліку.

Крім того, застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладі регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото і кінозйомки, відеозапису,затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року.

Відповідно до п.5 Розділу ІІ вказаної Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно п.п. 1, 2 Розділу VII Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Пунктом 1 Розділу VIIІ передбачено, що вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА, на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера.

Пунктами 5,6,7,9 Розділу VIIІ передбачено, що контроль за використанням технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснює відповідальна особа, за інформацією, отриманою з їх допомогою,- безпосередньо керівник органу, підрозділу поліції. Дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції. Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки. У разі копіювання та видачі відеозапису робиться відмітка в Журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи або в Журналі обліку. Відеозаписи або копії з них можуть бути надані за вмотивованими запитами органів державної влади, органів досудового розслідування, прокуратури, слідчого судді та суду, поліцейського та інших осіб у порядку, передбаченому законодавством України. Відеозаписи працівникам органу, підрозділу поліції видаються в тому вигляді, в якому вони були збережені на док-станції,- без коригування.

Переглянувши наданий відеоматеріал, судом встановлено, що відеозапис, долучений до протоколу, містить запис із портативного нагрудного відеореєстратора та бортового автомобільного відеореєстратора. Запис бортового відеореєстратора розпочинається о 13 годині 41 хвилину, а запис портативного нагрудного відеореєстратора (бодікамери) розпочинається о 12 годині 59 хвилин, що свідчить про те, що відеозапис змінювався (коригувався) особою, яка копіювала відеозапис та DVD диск, що прямо заборонено вищевказаною Інструкцією, а оскільки існують сумніви в автентичності оригіналу,вказане дає підстави для сумніву у достовірності даних, вказаних в протоколі, щодо часу вчинення правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що працівниками патрульної поліції при проведенні огляду ОСОБА_1 були грубо порушенні вимоги КУпАП, відповідних Інструкції та Порядку, а відтак саму процедуру проведення огляду слід визнати незаконною.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Спираючись на положення ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд доходить висновку, що направлений до суду матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, оскільки такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій щодо фактів. При цьому суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом), а також не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не здобуто достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а отже, враховуючи викладене вище, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає

Керуючись ст. 1, 7, 9, ч.1 ст. 130, ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Октябрського районного

суду м. Полтави: А.В. Сметаніна