Провадження № 33/812/481/24 Категорія: ч. 1 ст. 122?, ч.1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Рак Л. М.
Доповідачка апеляційного суду ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Андрієнко Л. Д.

особи, яка притягується до

адміністративної

відповідальності ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122?, ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 28 липня 2024 року о 20 годині 10 хвилині водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Захисників України, 67 в с. Чорноморка Миколаївського району Миколаївської області та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка подавалася за допомогою сигнального диску з червоним сигналом та рукою, вказуючи на цей транспортний засіб та подальше місце його зупинки, чим порушив вимоги пунктів 2.4, 8.9 Правил дорожнього руху України.

Одночасно 28 липня 2024 року о 20 годині 25 хвилині в селі Чорноморка Миколаївського району Миколаївської області по вулиці Захисників України, 67 водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови. Водій ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, що зафіксовано за допомогою відеозапису технічними засобами на нагрудний відеореєстратор №/2 та у присутності свідків.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за частиною 1 статті 122?, частиною 1 статті 130 КУпАП з призначенням стягнення із застосуванням статті 36 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою та винесена на підставі помилкових висновків судді, які не відповідають обставинам справи.

У змісті скарги посилається на положення Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів», акти ВРП, постанову Пленуму ВС України від 23.12.2005 №14, статтю 252 КУпАП та рішення ЄСПЛ.

Зазначає про пропозицію одного поліцейського іншому, зроблену на відео, ще до зупинки його автомобіля, «зробити на нього протокол», відсутність у додатках повної відеофіксації події, яка не є безперервною.

Наголошує про відсутність свідків події, письмові пояснення яких містяться у матеріалах справи, та пояснення інспектора патрульної поліції, які не можуть вважатися об`єктивними доказами у справі.

На жаль, суд показав себе просто, як продовження органу поліції, без натяку на об`єктивність щодо нормативно встановлених процедур.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усіх наявних доказів, що містяться у справі та є будь-якими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, у якій повинен міститися опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Так, за матеріалами справи ОСОБА_2 ставиться в провину порушення пунктів 2.4, 2.5, 8.9 ПДР України, з огляду на які, він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови, і не зупинився на вимогу поліцейських. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_2 відмовився, що зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, у якому зазначено ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду у відповідності до статті 266 КУпАП та пункту 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 7.11.2015 за №1395 (далі Інструкція №1395), а також у присутності свідків.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, обставини якого підтвердили своїми підписами свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відеозаписи, у яких зафіксовано невиконання вимоги поліцейського , яка подавалася за допомогою сигнального диску з червоним сигналом та рукою, вказуючи на цей транспортний засіб та подальше місце його зупинки, а також відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, які згідно до вимог статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта щодо необ`єктивності доказів у справі не відповідають положенням статті 251 КУпАП, за змістом яких орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, досліджує усі наявні у справі докази, за допомогою яких встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчинені.

Тому суд, як на доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, в обґрунтування своїх висновків правильно послався на дані протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №581741 і ААД №583218 від 28 липня 2024 року, а також на інші докази, які ним були досліджені належним чином, та перевірені у суді апеляційної інстанції.

Протоколи про адміністративне правопорушення відповідають вимогам статті 256 КУпАП та щодо місця і суті адміністративних правопорушень повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписах, здійснених працівником поліції за допомогою реєстратора патрульного автомобіля та нагрудного відеореєстратора, які збережені у декількох відеофайлах.

За такого посилання на епізодичність зйомки не є слушними, так як відеозапис, здійснений на реєстратор патрульного автомобіля, починається з та закінчується відповідно до початку та закінчення часу запису попереднього та наступного файлів, які збережено у вказаному форматі та є безперервним відеозаписом самої події. Таким же є відеозапис на нагрудний відеореєстратор, здійснений на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі. Відсутність запису події в період пересування автомобіля від місця його зупинки до медичного закладу під керуванням іншого водія та ОСОБА_2 , в якості пасажира та в присутності декількох жінок, не впливає на правильність кваліфікації дій водія.

За окремим файлом, який містить відеозапис, що здійснено за допомогою відеореєстратора, що встановлено у поліцейському автомобілі, зафіксовано скоєння ОСОБА_2 порушення пунктів 2.4, 8.9 ПДР України, зокрема, невиконання ним вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка подавалася за допомогою сигнального диску з червоним сигналом та рукою, вказуючи на цей транспортний засіб та вимогу щодо місця його зупинки, подальшу гонитву патрульного автомобіля з проблисковими маячками за автомобілем, під керуванням ОСОБА_2 , який не реагував на вимоги поліцейських та тривалий час рухався і намагався втекти від патрульного автомобіля.

Внаслідок цього дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані за частиною 1 статті 122? ПДР України, як порушення ним пунктів 2.4 і 8.9 ПДР України.

В той же час подана апеляційна скарга ОСОБА_2 , у якому останній наполягає на закритті провадження і за складеним протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122? ПДР України, не містить жодного доводу чи аргументу на противагу обставинам, які викладені у вказаному протоколі, та які підтверджені уповноваженими особами на його складання за допомогою відеозапису, де зафіксована подія вчинення ОСОБА_2 цього правопорушення. У цьому розумінні, саме зазначення водієм про безпідставність зупинки його автомобіля, вказує на обґрунтованість підозри поліцейських щодо керуванням ним автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Посилання ОСОБА_2 на упередженість поліцейських при гонитві за його автомобілем, що на його думку зафіксовано у відеозаписі, не може бути прийнято до уваги, так як вказує лише на ідентифікацію транспортного засобу і даних водія, який намагався втекти від патрульного автомобіля.

Відповідно до вимог пунктів 2.4 і 2.5 та 8.9 ПДР України визначено, що на вимогу поліцейських водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а за наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7, розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх

справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція №1452/735), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції та фіксацією події за допомогою технічного засобу відеозапису, а за його відсутністю у присутності двох свідків, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку незгоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.

Натомість ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так у подальшому і у медичному закладі, в той час коли вже знаходився на його території, та ці обставини підтверджені відеозаписом події та обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення.

Тому відмова водія ОСОБА_2 від проходження огляду, хоча і не потребувала видачі йому акту про огляд чи направлення до медичного закладу для його проходження, оскільки водій не бажав проходити такий огляд у присутності поліцейського з відвідуванням медичного закладу, але наявність наведених документів у матеріалах справи засвідчує виконання поліцейськими порядку з дотриманням прав водія.

Відповідно до пункту 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 7.11.2015 за №1395 ( Інструкція №1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних записів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У цій справі поліцейськими із застосуванням нагрудної камери здійснені відеозаписи відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на місці зупинки автомобіля та бажання його пройти у лікарні, та подальша відмова водія від проходження огляду у лікарні, зокрема, і під час намагання закритися в автомобілі або за допомогою невідомих жінок, з якими їхав з пляжу, уникнути складання відносно себе протоколу про адміністративну відповідальність. У протоколі зазначено ознаки сп`яніння ОСОБА_2 та його дії щодо ухилення від проходження огляду у встановленому законом порядку, та він додатково підписаний двома свідками, працівниками лікарні, якими на окремих аркушах підтверджено ці обставини у наданих ними письмових поясненнях, які є доказами у справі відповідно до статті 251 КУпАП.

При тому у протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивна сторона викладена у відповідності до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, якою визначається відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на це слід виснувати, що вищенаведені адміністративні правопорушення вчинені ОСОБА_2 у визначену у протоколах дату та час, та за досліджених у судах першої та апеляційної інстанції обставинах.

Тому проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції правильно надала оцінку усім дослідженим доказам та прийшла до обґрунтованого висновку, що є достатньо доказів, які свідчать про те, що водій ОСОБА_2 не виконав законну вимогу поліцейських зупинити транспортний засіб, та мав ознаки алкогольного сп`яніння, але відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку і це зафіксовано за допомогою відеозапису та двох свідків, внаслідок чого дії працівників поліції, який запропонували пройти такий огляд та зафіксували відмову водія від його проходження із складенням протоколу із зазначенням ознак алкогольного сп`яніння та дій водія щодо ухилення від огляду відповідали вимогам пунктів 1.2-1.3, 1.6-1.7 розділу ІІ Інструкції №1452/735 та пункту 6 розділу Х Інструкції №1395.

Будь-яких обґрунтованих доводів, що вказані правопорушення ним не вчинялися, водієм ОСОБА_2 у апеляційної скарзі не наведено.

За наведеного ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 2.4, 2.5, 8.9 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122?, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тому прийняте судом рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративних правопорушень призначено водію ОСОБА_2 з урахуванням вимог ст. ст. 33, 36 КУпАП, а вид стягнення визначено у межах санкцій, встановлених за більш серйозне правопорушення з вчинених, що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При тому доводи апелянта ОСОБА_2 про порушення його процесуальних прав за відсутністю, на його думку, визначної ролі суду, яка не відрізняється від позиції органу поліції, та кидає тінь на весь суддівський корпус, не є слушними, як з огляду на положення КУпАП, так і за правильно встановленими суддею суду першої інстанції обставинами справи на підставі ретельно досліджених нею доказів. Сам зміст апеляційної скарги здебільшого містить копіювання текстів примірників скарг, що розміщені на публічному сайті, та не мають відношення як до події, що мала місце з ОСОБА_2 , так і до обставин розгляду судом справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 вересня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122? і частиною 1 статті 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова