ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1182/24

Номер провадження 3/495/740/2024

12 лютого 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, місце роботи та посада: інспектор прикордонної служби 3 категорії-тракториста відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), військова частина НОМЕР_2 , солдат, місце мешкання: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 172-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

12.02.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 309090 Е від 12.02.2024 ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення за частиною другою статті 172-13 із таким формулюванням: відповідно до висновку службового розслідування по факту можливого безпідставного пропуску осіб громадян України чоловічої статті призивного віку на ділянку автомобільної дороги Одеса-Рені в районі Паланка, Республіка Молдова, яких в подальшому було затримано на ділянці відповідальності НОМЕР_3 прикордонного загону №02.2/37/24-Вн від 01.02.2024, 17.01.2024 інспектор прикордонної служби 3 категорії тракторист відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) солдат ОСОБА_1 , зловживаючи службовим становищем, як особа, що має доступ та право управління екскаватором, перебуваючи в позаслужбовий час, в порушення вимог пункту 5 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 11.04.2022 №447-АГ «Про запровадження додаткових тимчасових обмежень», допоміг цивільним особам громадянам України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон, безперешкодно перетнути контрольний пост під умовною назвою «Маяки», залишив цих осіб за межами транзитної ділянки автомобільної дороги Одеса-Рені в районі Паланка Республіки Молдова в напрямку державного кордону. 20.01.2024 о 16:00 год. в рамках проведення активних дій «Спеціальних заходів», в ході реалізації оперативної інформації ГОРВ спільно з в/сл. впс «Ізмаїл» в районі п/зн НОМЕР_4 , на відстані 3000м від ДК України, було запинено транспортний засіб «Mazda» д/з НОМЕР_5 під керуванням гр. України ОСОБА_4 , в якому перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які мали намір незаконно перетнути ДК України в Республіку Молдова на ділянці впс « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Відповідно до даних осіб складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 204-1 КУпАП. Відносно водія направлено повідомлення до Ізмаїльського РВ НПУ про виявлення ознак кримінального правопорушення за ст. 332 КК України. Таким чином, своїми діями солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, діючи умисно, здійснив зловживання службовим становищем, яке вчинене в інтересах третіх осіб в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав усні пояснення, відповідно до яких з протоколом та обставинами викладеними у ньому не згоден, заперечив факт своєї винуватості, щодо поставленого йому у провину правопорушення. Пояснив, що 17.01.2024 він разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які є спеціалістами з діагностики обладнання, та ще однією особою, по автомобільній дорозі Одеса-Рені через контрольний пост під умовною назвою «Маяки» прибули у впс «Старокозаче»; після проведеної необхідної діагностики екскаватора ОСОБА_1 разом із вказаними особами виїхав у зворотному напрямку до м. Одеса по автомобільній дорозі Одеса-Рені; на прохання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , висадив останніх на заправній станції на перехресті доріг Одеса-Рені Білгород-Дністровський - Старокозаче, де вони пересіли в інший автомобіль та, з їхніх слів, поїхали у порт м. Рені для вирішення робочих питань. У подальшому ОСОБА_1 із вказаними особами не зустрічався; за результатами супроводу цих осіб до місця розташування техніки на ДК корисливої мети чи інших особистих інтересів не переслідував, в інтересах третіх осіб не діяв.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-13 Кодексу з таких підстав.

Відповідності до статті 1 Кодексу, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі статтями 7, 9 Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах (стаття 245 Кодексу).

Статтею 280 Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення (частина перша статті 1 статті 256 Кодексу).

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт та суб`єктивну сторону.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі, повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

Згідно із ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

З`ясовуючи обставини справи, суд повинен виходити з положень ст. 251 Кодексу , згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 Кодексу, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною першою статті 172-13 Кодексу передбачено, що адміністративна відповідальність настає за незаконне використання військовою службовою особою транспортних засобів, споруд чи іншого військового майна, використання військовослужбовця для виконання завдань, не пов`язаних з військовою службою, а також інше зловживання владою або службовим становищем, вчинене з корисливою метою чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб. Відповідно до частини другої статті 172-13 Кодексу відповідальність настає за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-13 КУпАП начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ОСОБА_11 надано: протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №309090 Е від 12.02.2024; висновок проведення службового розслідування; поясненнями; копією посадової інструкції інспектора прикордонної служби 3 категорії-тракториста відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б); службовою характеристикою; актом про відмову від надання пояснень; копією протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ №265315; копією протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ №265316; витягом з книги прикордонної служби список особового складу віпс « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип В) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б).

Диспозиція статті 172-13 КУпАП містить спеціальний суб`єкт адміністративного правопорушення, а саме військову службову особу.

Визначення поняття «військова службова особа» містить і примітка до статті 172-13 КУпАП, відповідно до якої під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Посадова інструкція інспектора прикордонної служби 3 категорії тракториста відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ОСОБА_1 не містить положень про те, що останній є військовослужбовцем, який обіймає постійно чи тимчасово посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків; не надано також доказів виконання ОСОБА_1 таких обов`язків за спеціальним дорученням повноважного командування.

Крім того, аналізуючи диспозицію статті 172-13 Кодексу необхідно зробити висновок, що відповідальність за даною нормою чинного законодавства України наступає, зокрема, внаслідок зловживання владою або службовим становищем, вчинене з корисливою метою чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, тобто має матеріальний склад правопорушення.

Зловживання владою це вчинене всупереч інтересам служби використання службовою особою, яка є представником законодавчої, виконавчої чи судової влади, своїх повноважень і можливостей щодо пред`явлення вимог і прийняття рішень, обов`язкових для виконання іншими фізичними або юридичними особами.

Зловживання службовим становищем це вчинене всупереч інтересам служби використання службовою особою своїх повноважень і можливостей, пов`язаних із займаною посадою.

Як вбачається із суті правопорушення, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 17.01.2024 зловживаючи службовим становищем, як особа, що має доступ та право управління екскаватором, перебуваючи в позаслужбовий час допоміг цивільним особам, які мали намір незаконно перетнути державний кордон, безперешкодно перетнути контрольний пост під умовною назвою «Маяки» та залишив цих осіб за межами транзитної ділянки автомобільної дороги Одеса-Рені в районі Паланка Республіки Молдова в напрямку державного кордону, проте суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив зазначене вище діяння з корисливою метою чи в інших особистих інтересах бо в інтересах третіх осіб.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані копії документів, що посвідчують особу, копія висновку службового розслідування, додатки до висновку службового розслідування. Свідки та потерпілі відсутні.

Оцінюючи такі докази суд враховує, що ОСОБА_1 учасником події перетину пункту пропуску «Маяки» двома вказаними вище особами був 17.01.2024; рішення про дозвіл на перетин вказаного пункту пропуску цими особами прийняте іншими уповноваженими військовослужбовцями; водночас намір незаконного перетину державного кордону цими особами зафіксовано 20.01.2024 в Ізмаїльському районі Одеської області.

Також суд звертає увагу на таке.

Аналізуючи частину другу статті 172-13 Кодексу (у редакції чинній на момент вчинення правопорушення) необхідно дійти висновку, що вказаним нормативним приписом встановлюється відповідальність за діяння, передбачені частинами першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

У свою чергу, в контексті обставин вчиненого ОСОБА_1 правопорушення суд акцентує, що частиною першою статті 172-13 Кодексу (у редакції чинній на момент вчинення правопорушення) передбачено основний склад адміністративного правопорушення та адміністративну відповідальність за, зокрема, інше зловживання владою або службовим становищем військовою службовою особою, вчинене з корисливою метою чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб.

Натомість частина друга статті 172-13 Кодексу встановлює кваліфікований склад адміністративного правопорушення, який визначено, як вчинення діяння, передбаченого частиною першою статті 172-13 Кодексу, але за наявності відповідних кваліфікуючих ознак, зумовлює настання підвищеної адміністративної відповідальності у зв`язку з підвищенням ступеня суспільної шкідливості такого діяння.

Зі змісту частини другої статті 172-13 Кодексу випливає, що такою кваліфікуючою ознакою виступає особливість об`єктивної сторони правопорушення у виді обстановки вчинення протиправного діяння, а саме - вчинення діяння в умовах особливого періоду. При цьому законодавцем встановлюється спеціальне конкретизоване виключення щодо воєнного стану.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У свою чергу, як вбачається зі змісту статті 1 цього ж Закону та статті 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Тобто, запровадження на всій території України або в окремих її місцевостях воєнного стану зумовлює початок дії особливого періоду. У той же час запровадження та дія особливого періоду не обмежується виключно оголошенням та запровадженням воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України запроваджено дію правового режиму воєнного стану. У подальшому Указом Президента України дію вказаного правового режиму продовжено, у тому числі і станом на 17.01.2024.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що станом на момент події 17.01.2024 на всій території України діяв правовий режим воєнного стану, що у свою чергу зумовлює дію правового режиму особливого періоду.

На основі викладеного, приходжу до висновку, що частина друга статті 172-13 Кодексу (у редакції, чинній на момент вчинення правопорушення) передбачається адміністративна відповідальність, зокрема, за інше зловживання владою або службовим становищем військовою службовою особою, вчинене з корисливою метою чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, що вчинене в умовах особливого періоду, крім умов воєнного стану. Хоча запровадження на всій території України воєнного стану зумовлює початок дії правового режиму особливого періоду, однак законодавцем зроблено виняток щодо того, що вчинення діяння, передбаченого частиною другою статті 172-13 Кодексу, не може підпадати під ознаки адміністративного правопорушення в умовах воєнного стану.

Суд звертає увагу на те, що склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу інкримінованого адміністративного правопорушення. У даному випадку, диспозиція частини другої статті 172-13 Кодексу містить кваліфікуючу ознаку об`єктивної сторони - крім умов воєнного стану, який у даному випадку діяв.

Таким чином, за результатами даного судового розгляду встановлено недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 за частиною другою статті 172-13 Кодексу, зокрема його належного суб`єкта, суб`єктивної та об`єктивної сторін.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 247 Кодексу, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 9, 172-13, 245, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

провадження у справі №495/1182/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.Ф.Волкова