Номер провадження: 33/813/2370/24
Номер справи місцевого суду: 502/1434/24
Головуючий у 1-й інстанціїМаслеников О. А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Берзіня Сергія Людвиговича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 06 вересня 2024 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Кілійського районного суду Одеської області від 06 вересня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 11050 грн з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення: гідрокостюма, виготовленого зі спіненої гуми, темно-синього кольору, розміру XL, марки «Marlin»; компасу вологостійкого, темно-синього кольору марки «Misol», поясу обтяжуючого, чорного кольору, марки «1-st Sports», маски для підводного плавання, чорного кольору, марки «Crystal». Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 червня 2024 року о 09:00 год. на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » прикордонним нарядом «група реагування» на відстані 1800 м до прикордонного знака 1400 та 600 м від лінії державного кордону України по напрямку о. Кислицький (Україна) - о. Татару (Румунія) було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянином України ОСОБА_2 намагалися незаконно перетнути державний кордон України в Румунію поза пунктом пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», згідно яких «залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством», чим своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Берзінь С.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати судді Кілійського районного суду Одеської області від 06 вересня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення групою осіб, ця обставина не підтверджується ні поясненнями, ні відеозаписом. Жоден із доказів, окрім тих, які на думку захисника є недопустимими і неналежними (протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 22 червня 2024 року, фототаблиця до справи, рапорт прикордонника) не містить посилання на іншу особу співучасника цього правопорушення, а саме його анкетні дані, документи, що посвідчують особу, роль у вчиненні правопорушення. Крім цього, матеріали справи не містять посилання на інші судові провадження за участю цього співучасника або копію рішення суду, яким встановлено його вину. Захисник вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення, оскільки за допомогою належних та допустимих доказів не доведено, що правопорушення вчинено групою осіб. Також у справі відсутні докази того, що ОСОБА_1 навіть одноособово вчиняв дії, що можуть свідчити про перетинання або спробу перетинання ним державного кордону України будь-яким способом поза межами пункту пропуску через державний кордон. Щодо наданих ОСОБА_1 письмових пояснення на місці події, як джерела доказу, захисник заперечує, оскільки вони отримані, унаслідок психологічного тиску зі сторони працівників прикордонної служби. Захисник звертає увагу, що з матеріалів справи не убачається, ОСОБА_1 був затриманий при спробі перетинання кордону, оскільки він був затриманий на відстані понад 600 м від кордону у м. Кілія, яке знаходиться на березі річки Дунай, відтак твердження прикордонників про те, що ОСОБА_1 мав намір перетнути державний кордон, побудоване лише на припущеннях. Місто Кілія не є містом, до якого заборонено в`їзд будь-кому з громадян України і ОСОБА_1 не є винятком. Протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 22 червня 2024 року є недопустимим доказом, оскільки підписаний понятими, які є працівниками прикордонної служби, тобто особами, які не є незаінтересованими особами. Фототаблиця також є недопустимим джерелом доказів, оскільки вона не має прив`язки ні до місця, ні до часу, відтак, на думку захисника, не можливо однозначно стверджувати, що фотографія містить фіксацію подій 22 червня 2024 року о 09:00 год. за участю ОСОБА_1 , крім того, на фототаблиці зображені 5 осіб, що відрізняється від фабули протоколу про адміністративне правопорушення. Рапорт прикордонника ОСОБА_3 від 22 червня 2024 року також є недопустимим доказом, оскільки складений зацікавленою особою. Захисник також зазначає, що під час розгляду судом цієї справи він заперечував проти допиту свідків

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ініціативою суду, та звертав увагу суду на тому, що ці особи не можуть бути свідками/понятими з тих підстав їх зацікавленості.

Від захисника Берзіня С.Л. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 .

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Берзінь С.Л. не з`явилися.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності

ОСОБА_1 та його захисника Берзіня С.Л., які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Диспозиція ч.1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальні за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

У той час як, диспозиція ч.2 ст. 204-1 КУпАП визначає адміністративним правопорушення ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Аналіз змісту диспозиції ч.ч. 1,2 статті 204-1 КУпАП дає підстави дійти висновку про те, ці норми за своєю властивістю є бланкетними, тобто з метою їх застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» (далі - Закон) передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Відповідно до ст. 35 Закону особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.

Правила, які визначають порядок та умови перетинання громадянами України державного кордону, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року №724) (далі - Правила).

Відповідно до положень п.2 Правил перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також п.2-1 Правил унормовано, що виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, зазначених в абзацах третьому - сьомому, дев`ятому і десятому цього пункту та пункті 2-2 цих Правил, може здійснюватися самостійно без осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, осіб, які потребують постійного догляду, чи дітей, визначених пунктом 2-2 цих Правил, на підставі довідки про перебування таких осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, осіб, які потребують постійного догляду, чи дітей, визначених пунктом 2-2 цих Правил, на консульському обліку, документів (їх нотаріально засвідчених копій), що дають право на виїзд, які передбачені відповідно в абзацах третьому - сьомому, дев`ятому і десятому цього пункту та пункті 2-2 цих Правил, та документів, зазначених у пункті 2 цих Правил.

Також зазначеними правилами також регламентовано винятки для громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які прямують для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден або для проходження практичної підготовки на суднах, а також, які відносяться до авіаційного персоналу, є державними інспекторами з безпеки авіації або особами, уповноваженими на проведення перевірок Державіаслужби, та працівниками Державного авіаційного підприємства "Україна", якщо вони прямують для роботи (виконання службових обов`язків) за кордоном або тренажерної підготовки, а також є студентами або курсантами закладів освіти України, які прямують для проходження практичної льотної підготовки в іноземні заклади освіти або в авіаційні школи, здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетинання державного кордону України, наявності підтвердних документів.

24 лютого 2022 року N 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", затверджений Указ Президента України 24 лютого 2022 року N 64/2022, яким в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який, у подальшому, продовжено й який триває досі.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, на підставі УказуПрезидента України від 24 лютого 2022 року N 69/2022 в Україні оголошено загальну мобілізацію, яка передбачає для громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років обмеження у праві виїзду за кордон.

Пунктами 5,6 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

-запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування

-встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приймаючи оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом огляду та вилучення речей, поясненнями свідків ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №264302 від 22 червня 2024 року, працівником прикордонної служби зафіксовано, що: «22 червня 2024 року о 09:00 год. на ділянці відповідальності віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » прикордонним нарядом «ГрР» у складі лейтенанта Гвоздецького +3 на відстані 1800 м до прикордонного знаку 1400 та 600 м від лінії державного кордону України на напрямку о. Кислицький (Україна) - о. Татару (Румунія) було виявлено громадянина України ОСОБА_6 , який спільно з громадянином України ОСОБА_2 намагалися незаконно перетнути державний кордон України з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон, чим порушив ст. 9 Закону України «Про державний кордон України». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП».

Зазначений вище протокол на виконання вимог ч.2 ст. 256 КУпАП, підписаний, як особою, уповноваженою на його складання - ОСОБА_7 , так і ОСОБА_1 , як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому ОСОБА_1 не вносив до протоколу будь-яких зауважень щодо його змісту.

З письмових пояснень, наданих ОСОБА_1 22 червня 2024 року убачається, що він повідомив правоохоронцям обставини про те, що за попередньою змовою, спільно з

ОСОБА_2 , хотів потрапити до Румунії, вплав. Вийшли вранці з дому та потрапили на острів, перепливши Кислицький канал, де були затримані прикордонниками. З собою мали: гідрокостю, водолазну маску, їжу, воду, грузило, ліхтар.

Як убачається з протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 22 червня 2024 року, працівниками прикордонної служби під час огляду ОСОБА_1 виявлено та вилучено: гумовий гідрокостюм темно-синього кольору, розмір XL, марки «Marlin»; компас вологостійкий, темно-синього кольору, марки «Misol»; пояс обтягуючий, чорного кольору, марки «1st Sports»; маска для підводного плавання, чорного кольору, марки «Crystal». Цей протокол складено у присутності понятих - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , а також ОСОБА_1 , що засвідчено їх підписами.

З фототаблиці долученої до справи убачається, що працівниками прикордонної служби (зображені на фото у військовій формі) затримано двох чоловіків у цивільному одязі, біля яких знаходяться гідрокостюми, маски, продукти харчування та інші речі. Ця фотографія зроблена на фоні комишу.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 .

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 мав дозвільні документи, які надавали йому, як громадянину України чоловічої статі та призивного віку, право на перетинання державного кордону, зважаючи на обмеження, встановлені законодавством.

Окрім цього, апеляційний суд зауважує, що сукупність таких обставин, як: місце затримання ОСОБА_1 разом з іншою особою ( ОСОБА_2 ), а саме - 1800 м до прикордонного знаку 1400 та 600 м від лінії державного кордону України по напрямку

о. Кислицький (Україна) - о. Татару (Румунія), яке знаходиться на значній відстані від зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 ; спосіб намагання перетину державного кордону - поза межами пункту пропуску, шляхом перепливання річки, з використанням завчасно заготовлених спеціальних засобів (гумового гідрокостюму, вологостійкого компасу, обтяжуючого поясу, маски для підводного плавання); відсутність дозвільних документів на перетин державного кордону; вагомо свідчать про наявність у діях

ОСОБА_1 наміру на вчинення інкримінованого правопорушення та спростовують твердження захисника про те, що він не мав умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 було затримано в адміністративних межах населеного пункту м. Кілія, апеляційний суд відхиляє, як такі, що спростовуються фактичними обставинами справи.

В апеляційній скарзі захисник не заперечує ту обставину, що на фототаблиці, яка долучена до справи, разом з працівниками прикордонної служби зображені також

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сукупність вилучених у них предметів, які зафіксовані у змісті протоколу особистого огляду, речей та вилучення речей і документів, та які зображені на фотографії, захисник також не оспорює.

Встановленні прикордонниками обставини, які підкріплені зазначеними вище доказами, що долучені до матеріалів справи вагомо свідчать про те, що ОСОБА_1 діяв у складі групи осіб, а тому кваліфікація його дій за ч.2 ст. 204-1 КУпАП є вірною.

Доводи щодо неналежності фототаблиці, як джерела доказу, з підстав зазначених захисником, апеляційний суд оцінює критично, оскільки стороною не захисту не надано доказів на спростування тієї обставини, що зазначене вище фотозображення, зроблене у іншому місці та час.

З урахуванням тієї обставини, що фототаблиця узгоджується з іншими доказами, що містяться у справі, підстав ставити під сумнів те, що це джерело доказу стосується інших обставин, а ніж ті, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не вбачає.

Відхиляючи аргументи сторони захисту щодо недопустимості протоколу особистого огляду, речей та вилучення речей і документів, з підстав викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.1,2 ст. 264 КУпАП особистий огляд може провадитись уповноваженими на те посадовими особами Служби безпеки України, органів Національної поліції, органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, воєнізованої охорони, цивільної авіації, митного органу і органів прикордонної служби, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, а у випадках, прямо передбачених законами України, також і інших органів. Особистий огляд може провадитись уповноваженою на те особою однієї статі з оглядуваним і в присутності двох понятих тієї ж статі.

Згідно з ч.2 ст. 265 КУпАП про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

Аналіз зазначених вище вимог законодавства дає підстави дійти висновку про те, що під час проведення особистого огляду особи, така процесуальна дія повинна проводитися уповноваженою особою однієї статі з оглядуваним і в присутності двох понятих тієї ж статі. При цьому закон не містить імперативної заборони про те, що у такому разі понятими не можуть бути інші службові особи, тому підстави для визнання цього протоколу недопустимим доказом, з підстав викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Посилання захисника на постанову Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі №524/4668/17, апеляційний суд відхиляє, оскільки у межах зазначеної справи, суд касаційної інстанції не робив висновків щодо недопустимості протоколу огляду особи, як джерела доказу, з підстав його складення у присутності інших службових осіб.

Згідно абз. 1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

У даному конкретному випадку свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , були допитані судом, як особи, яким відомі обставини, що підлягають встановленню у цій справі, тобто на підставі ст. 272 КУпАП, що не суперечить вимогам законодавства, а тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Доводам щодо недопустимості рапорту працівника прикордонної служби ОСОБА_3 від 22 червня 2024 року, апеляційний суд не надає правову оцінку, оскільки такий не враховувано судом в якості доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .

Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття провадження справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст. 247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Берзіня Сергія Людвиговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 06 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко