Справа № 513/409/23
Провадження № 3/513/2/24
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Миргород В.С.,

при секретарі судового засідання Шевченко Є.Д.

за участі представника адвоката Реу Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, ідентифікаційний номер не надано, якому роз`яснено вимоги ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, клопотань не надходило -

за ч.1 ст.130 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 22 березня 2023 року о 00:40 по вул. Соборній в с.Плахтіївка Білгород-Дністровського району Одеської області керував автомобілем марки «Тойота Hiace», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, просить провадження у справі закрити. Зазначив, що 22.03.2023 року приблизно опівночі він сидів дома в гаражі та затримався, виїхав і зустрів ОСОБА_2 , сестру ОСОБА_3 та запропонував підвезти її додому. Після того як він привіз ОСОБА_2 додому, вийшов ОСОБА_4 , вони поговорили та ОСОБА_4 запропонував випити, а ОСОБА_1 погодився та сказав, що потрібно загнати автомобіль в двір до ОСОБА_3 . Також ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_4 повідомив йому про те, що мати ОСОБА_5 викликала поліцію, так як не могли знайти сестру ОСОБА_6 , ОСОБА_2 . У подальшому він загнав автомобіль у двір до ОСОБА_3 та вони з останнім пішли в гараж випивати та він запитав у ОСОБА_6 , чи можна йому залишитися у нього та спати в машині. ОСОБА_1 , пояснив, що спав в машині, пізніше під`їхали працівники поліції, один із працівників поліції почав шарпати та відкривати двері. Працівник поліції запропонував йому пройти медогляд на стан сп`яніння, та він відмовився, так як вважав, що нікуди не їхав, а на момент приїзду поліції спав в машині. Подальші події він не пом`ятає, що конкретно говорив не пом`ятає, зачинив двері і ліг далі спати. На запитання захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відповів, що не вживав спиртні напої та не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що вживав спиртні напої після того, як привіз сестру ОСОБА_6 додому та дійсно відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Просить закрити провадження у справі.

Адвокат Реу Р.В. направив до суду письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №122291 від 22.03.2023 року, які підтримав в судовому засіданні та які зводяться до наступного: протокол складений з порушенням норм права, суперечить вимогам Закону та не відображає дійсних обставин справи, а тому справа підлягає закриттю. У справі відсутній будь-який доказ, який би підтвердив факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. працівників поліції про керування транспортним засобом Коваленка з ознаками алкогольного сп`яніння та перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції не надано суду доказів що саме 22.03.2023 року о 00-40 год ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Протокол складений у відсутність правопорушника, йому не оголошений та копія протоколу не вручена, що є порушення вимог ст.256 КУпАП. У порушення вимог ст.268 КУпАП ОСОБА_1 не роз`яснені його права. При складанні протоколу працівником поліції порушені вимоги ст.254 та 256 КУпАП. Окрім цього протокол складений з порушення п.10 розділу ХV Інструкції, затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, тобто посада, звання, прізвище, ім`я та по батькові поліцейського не записані друкованими літерами, не вручене, протокол під розписку правопорушнику. Працівник поліції склав протокол, не вручив правопорушнику його та не надавши ОСОБА_1 можливість захищатися та довести свою невинуватість. Під час здійснення повноважень поліцейським не проведена повна відеофіксація події. В сукупності всі порушення дають підставу для закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитана під час розгляду справи в суді, за клопотанням адвоката Рєу Р.В. свідок ОСОБА_9 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та відмову від давання показань, передбачених ст. ст.384, 385 КК України суду пояснила, що в березні сестра чоловіка, ОСОБА_2 відпросилася погуляти і вчасно не повернулася додому та мати чоловіка викликала поліцію. Через декілька хвилин заїхала в двір машина, як їй потім сказали, що це була машина ОСОБА_1 , вона цього всього не бачила. Її чоловік запропонував ОСОБА_1 випити за те що він привіз сестру додому. ОСОБА_9 стверджує, що потім вона пішла до хати, а її чоловік та ОСОБА_1 , були на вулиці і випивали. У подальшому її розбудила свекруха ( мати чоловіка) і сказала, що приїхала поліція, це було десь через годину, точно не пам`ятає. Зазначила, що була сердита на чоловіка та ОСОБА_1 і тому сказала працівникам поліції, що не давала згоди заїжджати в двір ОСОБА_1 .. Коли вона вийшла на вулицю ОСОБА_1 був в машині, вона надала покази і пішла в хату. На питання захисника ОСОБА_7 чи була вона присутня коли працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти медогляд, ОСОБА_9 відповіла що була, але ОСОБА_1 відмовився. Чи бачила остання що ОСОБА_1 вживав спиртні напої відповіла, що ні. У якому стані сидів ОСОБА_1 за кермом автомобіля зазначила, що напевно у нетверезому, але наступного дня чоловік сказав, що ОСОБА_1 привіз сестру тверезий, а потім вони з чоловіком вживали спиртні напої. Чи пропонували при ній працівники поліції ОСОБА_1 пройти медогляд на стан сп`яніння і чи відмовився ОСОБА_1 від огляду, ОСОБА_9 відповіла: що, так.

Допитаний під час розгляду справи в суді, за клопотанням адвоката Рєу Р.В., свідок ОСОБА_10 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та відмову від давання показань, передбачених ст. ст.384, 385 КК України суду пояснив, що дружина ОСОБА_9 розбудила його і сказала, що під`їхала машина, це був ОСОБА_1 з його сестрою. Він вийшов та запропонував ОСОБА_1 випити. Зазначив що вони з ОСОБА_1 випивали, потім ОСОБА_1 сказав, що заїде машиною у двір та ляже спати в машині. ОСОБА_1 пішов в машину, а він в дім, спати. На запитання захисника адвоката Реу Р.В. чи ОСОБА_1 сам заїхав в двір чи з його згоди, ОСОБА_11 відповів, що з його згоди. У якому стані ОСОБА_1 заїхав до них на подвір`я , чи були ознаки алкогольного сп`яніння? ОСОБА_10 відповів, що ні, ОСОБА_1 був тверезий. На запитання де знаходився ОСОБА_1 на момент приїзду працівників поліції, ОСОБА_10 відповів, що він спав в будинку, а ОСОБА_1 спав в машині. На запитання адвоката Малюк Р.Р. відповів, що не надавав ніяких пояснень, зазначив, що працівники поліції приїхали до нього наступного дня, вранці та попросили підписати пояснення, він спішив на роботу, тому підписав не читаючи. На запитання захисника чи був останній присутній при складанні працівником поліції Унгурян С.Ю. протоколу про адміністративне правопорушення та чи пропонував працівник поліції ОСОБА_1 пройти мед огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_11 зазначив, що ні, він спав та такого не пам`ятає.

Допитаний під час розгляду справи в суді, капітан поліції ОСОБА_12 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та відмову від давання показань, передбачених ст. ст.384, 385 КК України, суду пояснив, що 21.03.2023 року він разом з працівником поліції ОСОБА_13 виїхали на виклик, оскільки на лінію «102» надійшло телефонне повідомлення про те, що в с.Плахтіївка по вул.Соборна зникла неповнолітня дитина. Коли приїхали до місця проживання неповнолітньої дівчини, то з`ясувалось, що її привіз на автомобілі марки «ТОЙОТА» ОСОБА_1 .. Даний автомобіль знаходився на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_2 та в ньому спав ОСОБА_1 .. При спілкуванні з ним, було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, та йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. У присутності ОСОБА_10 та його дружини ОСОБА_9 останній відмовився. Також відмовився надавати пояснення та отримувати протокол про адміністративне правопорушення. На запитання адвоката Реу Р.В. чи оголошувався протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , де знаходився правопорушник та чи велась відеофіксація. ОСОБА_12 відповів, що протокол не оголошувався, так як правопорушник відмовився надавати пояснення та підписувати протокол, правопорушник знаходився у автомобілі, та коли вони приїхали останній спав у машині, проводилась відеофіксація подій.

Суд, вислухавши усні пояснення правопорушника та його захисника, надані ними під час розгляду справи в суді, допитавши свідків, ознайомившись із протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього матеріалами, у тому числі долученими до нього відеозаписами, а також із письмовим клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Реу Р.В., дійшов до таких висновків.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

З дослідженого відеозапису з місця події, пояснень в судовому засіданні капітана ОСОБА_14 вбачається, що причиною звернення працівників поліції до ОСОБА_1 , був той факт, що на лінію «102» надійшло телефонне повідомлення про те, що в с.Плахтіївка по вул.Соборна зникла неповнолітня дитина та коли вони приїхали до домоволодіння було з`ясовано, що неповнолітню дівчину, ОСОБА_15 привіз саме ОСОБА_1 , який заїхав на подвір`я та зупинивши автомобіль заснув у автомобілі.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП відсильна, що зобов`язує працівників поліції, викладаючи суть адміністративного правопорушення у точній відповідності ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначати в протоколі, на підставі яких ознак представником поліції було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що саме пропонувалось особі, в якій послідовності, вказати дії, які свідчать про ухилення водія від огляду та які дії свідчать про керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вирішує також питання, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення і виходячи з цього, не вправі вийти за межі протоколу.

При цьому необхідно враховувати, що у даній справі протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №122291 від 22.03.2023 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів) та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №122291, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом та зупинившись на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: на вимогу поліцейського, водій повинен пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, наведеними вище приписами закону презюмується обов`язок особи, у якої встановлено наявність ознак алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройти відповідний огляд на місці зупинки транспортного засобу або у відповідному медичному закладі.

Саме невиконання правопорушником п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що є об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є предметом судової перевірки.

В даному випадку, відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння була зафіксована за допомогою технічних засобів.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.8 Порядку).

Згідно п.п.2,3,7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння були вказані поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначено про наявність запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей.

Разом з тим, заперечення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Рєу Р.В.., що під час керування автомобілем ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння, а випив спиртне після того, як привіз додому ОСОБА_16 та потім пішов спати до автомобіля, розцінюється судом як намагання уникнення відповідальності.

Суд критично оцінує покази свідка ОСОБА_9 надані нею в судовому засіданні, оскільки вони є протилежними від показів даного свідка зафіксованих на відеозапис працівником поліції. Згідно показів свідка ОСОБА_9 зафіксованих безпосередньо 22.03.2023 року на місці події та зафіксовані на відеозапис, які остання надає вільно та пояснює, що неповнолітня сестра чоловіка не повернулась ввечері додому та мати чоловіка зателефонувала до поліції. Чоловік ОСОБА_10 разом з матір`ю виїхали з двору та ворота залишились відкритими. Через деякій час до подвір`я під`їхав автомобіль марки «Тойота», під керуванням ОСОБА_1 . У даному автомобілі на пасажирському сидінні була неповнолітня сестра чоловіка ОСОБА_17 . Вони вийшли до автомобіля та почали спілкуватися з водієм, ОСОБА_1 , він сказав, що не чіпав сестру. Потім ОСОБА_1 заїхав у двір через відкриті ворота. З пояснень свідка ОСОБА_9 наданих працівнику поліції, безпосередньо 22.03.2023 року, який було роз`яснено вимоги ст.63 Конституції та ст.383, 384 КК України, зазначено, що ОСОБА_1 знаходився у автомобілі з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився проходити медогляд на стан сп`яніння на пропозиції працівника поліції.

Суд критично оцінує покази свідка ОСОБА_10 надані ним в судовому засіданні, оскільки вони є протилежними від показів даного свідка наданих працівнику поліції безпосередньо 22.03.2023 року на місці події та зафіксовані на відеозапис, якому було роз`яснено вимоги ст.63 Конституції та ст.383, 384 КК України, та згідно яких останній зазначає, що проживає в АДРЕСА_2 . 22.03.2023 року на подвір`я його будинку заїхав автомобіль марки «Тойота», під керуванням ОСОБА_1 , на пасажирському сидіння якого знаходилась його менша сестра, ОСОБА_17 . По приїзду поліцейських, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 поводив себе збуджено, також був присутній запах алкоголю з порожнини рота та невнятна вимова слів (а.с.6).

Суд зазначає, що обставини, які підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість чи невинуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

В даному випадку такі показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_18 наданих ними в судовому засіданні, не узгоджуються з іншими доказами, зібраними у справі, а тому судом не приймаються.

Крім того, суд наголошує, що, виходячи з положень законодавства України, працівник патрульної поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення щодо тієї або іншої особи, реалізує дискреційні повноваження, на власний розсуд визначаючи особу, яка на його думку порушила правила дорожнього руху України. Вирішення питання щодо наявності в діях особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, складу адміністративного правопорушення, зокрема передбаченого ст. 130 КУпАП, відноситься до виключної компетенції суду.

Отже, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає також за відмову від проходження водієм встановленого порядку медичного огляду, а тому ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення повністю доведена поза розумним сумнівом та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №122291 від 22 березня 2023 року, час складання 01:15, який містить дані щодо обставин вчиненого правопорушення, а саме: наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, його відмова від проходження огляду на місці зупинки та медичного огляду у медичному закладі у встановленому законом порядку.

Протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №122291 від 22 березня 2023 року, за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, складений, відповідно до ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, в ньому зазначена дата і час його складення, обставини вчинення адміністративного правопорушення (суть правопорушення, у даному випадку також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння та порядок проходження огляду на стан сп`яніння), з посилання на конкретний пункт ПДР та статтю КУпАП, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 відповідальність за вчинення якого, передбачена КУпАП.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, під час складання протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені в повному обсязі його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі і право на правову допомогу, та роз`яснено, що протокол про адміністративне правопорушення буде розглядатися Саратським районним судом. Надавати пояснення та отримувати копію протоколу ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому ст. 267 КУпАП він не оскаржував, незгоду з порядком огляду на стан сп`яніння не висловлював. Від підпису протоколу, надання пояснень та отримання копії протоколу відмовився.

З рапорту поліцейського СРПП ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області О.Романця, вбачається, що останній узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього доказами (а.с.10). При цьому суд зазначає, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 березня 2023 року;

- довідкою, згідно з якою ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ст. 130 КУпАП впродовж календарного року не притягувався. Згідно з обліковими даними має посвідчення водія серії НОМЕР_2 , датою отримання 07 квітня 2017 року у НОМЕР_3 , яке відповідно до протоколу у нього не вилучалось.

Судом з дотриманням вимог статей 279, 280 та 293 КУпАП дослідженні матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у тому числі і переглянута інформація, що міститься на відеодиску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відеоматеріал, який було відтворено під час судового розгляду, зафіксував спілкування ОСОБА_1 із працівниками патрульної поліції, під час якого останні неодноразово пропонували водієві як огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що відбувалося протягом тривалого періоду, так і проведення такого огляду в медичному закладі. При цьому, ОСОБА_1 не демонстрував готовності для виконання законних вимог працівників поліції..

Наведена поведінка цілком обґрунтовано розцінена працівниками патрульної поліції як відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Факт керування безпосередньо автомобілем 22.03.2023 року ОСОБА_1 сторонами не спростовується.

Щодо твердження захисника ОСОБА_1 адвоката Рєу Р.В. про те, що складення протоколу про адміністративне правопорушення відбувалося за відсутності правопорушника, оскільки це не зафіксовано на відеозаписі, слід зазначити, що здійснення відеофіксації моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення не передбачено Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299 (далі Інструкція).

Суд погоджується з доводами захисника адвоката Рєу Р.В., що відеозапис, який міститься у матеріалах справи, не є безперервним, оскільки розбитий на декілька окремих файлів, а в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис події.

Однак вказаний недолік на час розгляду справи усунути неможливо, адже відповідно до п.3 розділу VIII Інструкції строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, становить 30 діб, а подія відбулась 22.03.2023 року, що перевищує вказані строки зберігання відеозапису.

З приводу зазначеного адвокатом Рєу Р.В. зауваження про те, що відеозапис події на оптичному диску, на його думку, суперечить нормам законодавства і судової практики, оскільки, не містять повного і послідовного перебігу подій, а фрагментовані на власний розсуд працівником поліції, слід додатково зазначити, що, на переконання суду, на відеозаписах в достатній мірі зафіксовано обставини події, яка відбулася 22.03.2023 року за участю ОСОБА_1 .

При дослідженні матеріалів справи, в тому числі при перегляді відеозаписів, істотних порушень з боку працівників поліції, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

З відеозаписів цілком зрозуміло, що події відносяться саме до цієї справи та відбулися саме в той день, час та за тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Проте, формальна констатація порушень вимог щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення з урахуванням того, що ОСОБА_1 не спростував сам факт події, дату та місце, які були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, та за відсутності інших підстав жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння, але водночас призведе до порушення права на судовий розгляд.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Таких доказів не встановлено і під час судового розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи те, що у ОСОБА_1 було достатньо часу для виявлення реального бажання для проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння або на місці зупинки транспортного засобу, або у відповідному медичному закладі, проте такого бажання вказаною особою фактично виявлено не було, будь-яких переконливих дій щодо наявності бажання пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не вчинив, оцінивши докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, який зобов`язує водіїв на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Дії поліцейського при проведенні огляду порушника та оформленні результатів відповідали вимогам чинної Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735.

Невизнання вини ОСОБА_1 є намаганням уникнути відповідальності за вчинене. Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 22 березня 2023 року під час події, зафіксованої у протоколі про адміністративне правопорушення, не керував транспортним засобом, не перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, правопорушником суду не надано.

Суддя бере до уваги також значну суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, отже керування у нетверезому стані наражає на небезпеку життя та здоров`я оточуючих людей, які за Конституцією є найвищою цінністю в державі, та невиконання ним, як водієм вимог ПДР.

За статтею 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративні правопорушення на ОСОБА_1 повинно бути накладено у межах санкції статті, з врахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, відсутності відомостей, про те, що особа раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за аналогічне адміністративне правопорушення, а тому на правопорушника суд вважає може бути накладено стягнення, яке передбачено санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір, розмір якого встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення порушнику постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу - 34000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок. Судовий збір перераховувати на рахунку № UA0026001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів - ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, призначення платежу стягнення судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня набрання нею законної сили.

Копію постанови направити начальнику ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області для вирішення питання, щодо порушення кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.384, 385 КК України.

Повний текст постанови буде складений не пізніше трьох днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

Повний текст постанови складено 22.02.2024 року.

Суддя В. С. Миргород