Справа № 455/2560/23
Провадження № 3/455/683/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2024 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Кушнір А.В., розглянувши матеріали справ, що надійшли з Відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ «Транс-Сервіс-1»,

за ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

25 листопада 2023 року о 15 год 35 хв у с.Тур`є, вул.Центральна, Самбірського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Крім того, 25 листопада 2023 року о 15 год 35 хв у с. Тур`є, вул. Центральна Самбірського району Львівської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «OPEL ASTRA» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «AUDI», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 12.1 Правил дорожнього руху України.

В судове засідання особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явися, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце слухання справи.

Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - адвокат Писко С.І. в судове засідання не з`явилася, 30.09.2024 подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника. Крім того, 24.09.2024 захисник подала до суду клопотання про закриття провадження у справі, покликаючись на таке. Вважає, що у діях ОСОБА_2 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначає, що відповідно до ч.2,3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним (частина 5 статті 266 КУпАП). Вказує, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, де в графі «результати огляду на стан сп`яніння» вказано «позитивна, 2,17 %» ОСОБА_1 відмовився не згідний та міститься підпис ОСОБА_1 (арк.спр. 8). У роздруківці чеку Драгера також вказано, що ОСОБА_1 відмовився від підпису (арк.спр.7). Згідно рапорту ОСОБА_3 від 25.11.2023р. «Результат тесту позитивний, 2,17 проміле, однак водій з таким результатом тесту був незгідний, на що останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі Старосамбірської ЦРЛ, однак Дубравський також відмовився.» (арк.спр. 4). В матеріалах справи міститься також направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП СМР «Старосамбірська РЛ» (арк.спр.6). На відеозаписі 16:23.38 Дубравський зазначає, що з результатом огляду не згідний, бажає проходити огляд у лікарні. М. Кусень також на цьому ж відеозаписі зазначає, що водій не згоден з результатами огляду 16:25.00. Тож цими доказами доведено, що водій ОСОБА_1 не згодився із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, який був проведений поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів (в даному випадку алкотестер Драгер). Згодом водій відмовився їхати в медичний заклад та підтвердив свою незгоду з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції неодноразово пропонували водію проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак водій відмовився від огляду у медичному закладі. Після цього, працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення у цій справі, в якому дії Водія кваліфіковані як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. З огляду на положення частин 3 та 5 статті 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів - огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я, а у разі недотримання такого порядку, огляд особи на стан алкогольного сп`яніння вважається недійсним. Оскільки ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а огляд Водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я проведений не був - огляд Водія на стан алкогольного сп`яніння, проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного пристрою - алкотестеру "Драгер" - є недійсним. З правового аналізу статей 130 та 266 КУпАП вбачається, що відмова особи, яка керувала транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння після незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу - не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП в частині керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Така відмова може бути, на наявності правових підстав, кваліфікована уповноваженими на те посадовими особами органів Національної поліції, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак у даному випадку цього не відбулось, а дії Водія були кваліфіковані інакше - як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, суд не уповноважений змінювати суть адміністративного правопорушення, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки, відповідно до статі 255 КУпАП, не є уповноваженим законом органом або посадовою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП. Таким чином, враховуючи недійсність результатів огляду Водія на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою алкотестеру "Драгер", вважає, що відсутні в матеріалах справи докази на підтвердження факту керування Водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. З огляду на наведене, просить провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статі 130 КУпАП - закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП - зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 КУпАП - закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП - зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат Маслей І.М. в судове засідання 30.09.2024 не з`явилася, 26.09.2024 подала до суду письмові заперечення на клопотання про закриття провадження у справі в яких зазначає наступне. Вказує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.130 КУпАП. Зазначає, що відповідно до досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер поліцейських водію ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що останній погодився. За результатами такого огляду приладом «Драгер» було видано результат 2,17 проміле, який з урахуванням положень п.7 р.ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, свідчить про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, адже вищезазначений показник в рази перевищує визначений на законодавчому рівні гранично допустимий показник 0,2 проміле. З таким результатом ОСОБА_2 не погодився, водночас, як слідує із наявного в матеріалах справи відеозапису, пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі не бажав, оскільки у подальшому відмовився від такого огляду. Зазначає, що якщо водій транспортного засобу не згідний з результатами огляду на стан сп`яніння, який проведений поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів, огляд водія проводиться в закладі охорони здоров`я. Водночас чинне законодавство не передбачає можливості примусового доставлення водія на такий огляд працівниками поліції, якщо сам водій цього не бажає. Відповідно, проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі після проведення огляду водія на місці працівниками поліції є можливим етапом проведення огляду, але виключно в тому випадку, коли водій погоджується на це. Стверджує, що формальне зазначення водієм своєї незгоди з проведеним оглядом на стан сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів на місці з одночасним небажанням надалі проходити огляд в медичному закладі не є підставою вважати результат проведеного працівниками поліції огляду недійсним чи недостовірним. Навпаки, ненадання водієм згоди на проведення огляду в медичному закладі за таких умов свідчить про небажання водія доводити свою невинуватість у скоєнні адміністративного правопорушення, яке полягає у керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння. Відповідно, процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння не обов`язково включає два етапи: проходження такого огляду на місці на приладі «Драгер» та в подальшому у медичному закладі. Такий двоетапний огляд проводиться лише якщо є згода водія, який не погоджується з показаннями приладу «Драгер», пройти огляд у медзакладі. Якщо ж водій погодився пройти огляд на місці, а в подальшому заперечив результат такого огляду, але проїхати у медичний заклад для проходження огляду не погодився, процедура огляду водія є завершеною на першому етапі з урахуванням показів спеціального технічного засобу. У даному випадку водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці і, будучи незгідним із результатом такого огляду, сам висловив пропозицію пройти огляд в медичному закладі яку ж у подальшому і відхилив. За відсутності у працівників поліції будь-яких повноважень, визначених законом, які б надавали їм право в примусовому порядку доставляти водія на огляд у спеціалізовану медичну установу, небажання ОСОБА_1 доводити свою невинуватість і спростувати уже зафіксовані результати огляду в медичному закладі є особистою позицією водія і жодним чином не може трактуватися як спростування здобутих у законному порядку доказів перебування останнього в стані сп`яніння відповідно до визначеного приладом «Драгер» показника 2,17 проміле. Зазначає, що при з`ясованих обставинах, за наявності доказів достеменно встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння здійснивши проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу але для подальшого проведення такого у медичному закладі відмовився хоча власне з власного волевиявлення такий огляд і був ініційований особою. Наявні в матеріалах справи докази, дають достатньо підстав для впевненого і переконливого висновку щодо доведеності його вини в скоєнні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Що стосується ст. 124 КУАП ОСОБА_1 свою вину визнав, а тому за цією статтею, з врахуванням обставин ДТП, а саме те що особа вчинила дане ДТП в особливо грубій формі і лише за волею випадку малолітня дитина, якій на той час ще не виповнилось і рочку, знаходячись в авто батьків поза межами дорожнього полотна залишилась живою та неушкодженою, у зв`язку з чим просити просить ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього максимальне адміністративне стягнення.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 25.11.2023 він перебував на службі спільно з ОСОБА_6 . До них надійшло повідомлення зі служби 102 про факт ДТП. Виїхавши на місце події, було встановлено особу водія, якому запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, на що останній погодився, однак із результатом був не згідний, на що останньому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, однак він відмовився.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.124 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Так, відповідно до вимог п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у вчинених правопорушеннях, підтверджується такими доказами по справі: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААБ №173216 від 25.11.2023 та серії ААБ №172315 від 25.11.2023, які складені уповноваженою на те посадовою особою та відповідають вимогам ст.256 КУпАП; рапортом інспектора СРПП ВП№1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Кусень М. від 25.11.2023; рапортом старшого інспектора чергового ВП№1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Пукас Ю. від 25.11.2023; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 25.11.2023року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (за допомогою алкотестера «Drager», результат огляду 2,17 проміле); показниками алкотестера «Drager 6820» за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння (тест №183, результат тесту 2,17 проміле); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП СМР «Старосамбірська ЦРЛ» від 25.11.2023; схемою місця ДТП від 25.11.2023; відеозаписом з місця події.

У відповідності до вимог ст.ст.251,252 КУпАП, вважаю вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій притягуваного та визнання його винуватості.

Щодо доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не був згідним з результатами огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» у зв`язку з чим такий огляд є недійсним, то суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Суд зазначає, що незгода водія з результатами огляду, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного засобу може бути здійснена різними способами та встановлюється на підставі доказів, які досліджені в судового засіданні.

Також, суд звертає увагу на те, що незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути здійснена безпосередньо після проведення такого огляду, шляхом активних дій самого водія та висловлена в категоричній чіткій формі, а зі змісту поведінки водія повинно вбачатись, що він дійсно вважає, що такий результат огляду не відповідає дійсності.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи та оглянутого в судовому засіданні відеозапису, водію ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній погодився. За результатами такого огляду приладом «Драгер» було видано результат 2,17 проміле. Після ознайомлення з результатом такого огляду, водій зазначив, що він не згідний з таким.

Разом із цим, із відеозапису видно, що останній жодним чином не обґрунтовував такої своєї незгоди, не висловлював заперечень щодо тверджень поліцейського про те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не стверджував, що результат огляду не відповідає дійсності і що він перебуває у тверезому стані, не наполягав на необхідності проведення повторного огляду, щоб спростувати вказаний результат.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки, міг реалізувати право на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, разом з тим він відмовився від проходження огляду в лікарні.

У протоколі про адміністративне правопорушення у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що особа від дачі пояснень відмовилась.

Також суд враховує те, що жодного доказу, який би піддавав сумніву правильність показань стану сп`яніння, зафіксованих приладом Драгер, або доказів його неправильної роботи, суду не надано. За результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння згідно з показниками алкотестера «Drager 6820» (тест №183) результат тесту становив 2,17 проміле, що значно перевищує допустиму норму вмісту алкоголю - 0,2 проміле та перебуває за межами можливої похибки вимірювань.

При цьому суддею враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, суду не надав.

Таким чином, суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені докази, що безпосередньо дослідженні та здобуті в ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, та оцінюючи їх в сукупності, приходжу до переконання, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративних правопорушень, передбачених: ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна; ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до статті 34 КУпАП, не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до статті 35 КУпАП, не встановлено.

Щодо строків накладення адміністративного стягнення, суд виходить із наступного.

Згідно ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Згідно ч.6 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, вищевказані адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, мали місце 25.11.2023.

Таким чином, оскільки на момент розгляду справи в суді закінчився строк накладення адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП, передбачений ст.38 КУпАП, а тому провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що згідно з положеннями статті 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема передбаченого статтею 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого вказаними статтями, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, то строк накладення адміністративного стягнення, який зазначений у ч.6 ст.38 КУпАП, на даний час не закінчився.

А тому, враховуючи, у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який працює водієм, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, ступінь його вини та майновий стан, також беручи до уваги відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що за своїм видом та мірою відповідає, визначеній у ст.23 КУпАП, меті накладення адміністративного стягнення, і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в дохід держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.23, 33, 38, 40-1, 124, ч.1 ст.130, 247, 283, 284, 285 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК Львів/Старосамбірська тг/21081100, ЄДРПОУ отримувача: 38008294, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: UA0013909, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/22030106, ЄДРПОУ отримувача: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити, що відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя А.В.Кушнір