Номер провадження 3/521/8455/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Федоренко Т.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 відносно військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

21.08.2024 капітан ОСОБА_1 власним рішенням надав дозвіл своєму підлеглому начальнику приймального радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_2 на не прибуття до військової частини НОМЕР_1 для заступу на бойове чергування, а натомість відпустив ОСОБА_2 до м. Чорноморськ для зустрічі останньої з представниками волонтерської організації фірмою «TOB НОВОТЕХ - ТЕРМІНАЛ».

Капітан ОСОБА_2 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2024 №418т, 21.08.2024 з 09:00 години мала заступити на бойове чергування в якості чергового офіцера зв`язку командного пункту військової частини НОМЕР_1 , але у період часу з 09.00-19.17 була відсутня на своєму робочому місці, що є порушенням правил несення бойового чергування. Негативні наслідки відсутності 21.08.2024 у період часу з 09.00-19.17 на робочому місці чергового офіцера зв`язку капітана ОСОБА_2 не настали.

Тобто, капітан ОСОБА_1 своїми діями перевищив свої службові повноваження, оскільки не мав права звільняти, навіть тимчасово, капітана ОСОБА_2 від виконання останнім обов`язків несення бойового чергування, або, як безпосередній командир ОСОБА_2 , мав вжити заходів для її заміни на час відсутності.

У своїй пояснювальній ОСОБА_1 зазначив причиною свого рішення те, що разом з капітаном ОСОБА_2 21.08.2024 на бойове чергування був призначений ще один офіцер, який на час відсутності ОСОБА_2 спроможний якісно виконувати завдання бойового чергування.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з 24.02.2022 в Україні введено режим воєнного стану, який у подальшому було продовжено до теперішнього часу.

У відповідності до вимог ст.ст.11, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-ХІV та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, капітан ОСОБА_1 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою;

Статтею 340 Розділу 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що під час несення бойового чергування дозвіл особовому складові чергової зміни на передачу будь-кому, хоча б тимчасово, виконання обов`язків несення бойового чергування надається тільки командиру чергових сил і засобів.

Проте, всупереч наведеним статутним обов`язкам та інтересам виконання обов`язків бойового чергування, капітан ОСОБА_1 21.08.2024 надав дозвіл своєму підлеглому ОСОБА_2 у період часу з 09.00-19.17 не виконувати обов`язки в якості чергового офіцера зв`язку (відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2024 №418т), а натомість вирішувала питання не пов`язані з несенням бойового чергування.

Таким чином за викладених обставин, капітан ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , діючи всупереч інтересам виконання завдань бойового чергування, що проявилось у наданні дозволу, не маючи не те відповідних повноважень, бути відсутнім на робочому місці 21.08.2024 у період часу з 09.00-19.17 особі зі складу чергових сил, вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За даним фактом командиром в/ч НОМЕР_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 10.09.2024 року №1620/5 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-14 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив закрити провадження по справі відносно нього, оскільки його вже було притягнуто до дисціплінарної відповідальності командиром частини за зазначене правопорушення, на підтвердження надав витяг з наказу від 05.09.2024 року №128 та довідку, відповідно до змісту якої його було позбавлено щомісячної премії за вересень 2024 р. в повному обсязі в розмірі 17814,50 грн.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідно до частини 2 статті 172-14 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду.

Зважаючи на приписи ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.

Скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 10.09.2024 року №1620/5, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких останні підтверджують обставини викладені в протоколі.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , останній зазначає, що разом з капітаном ОСОБА_2 21.08.2024 року на бойове чергування був призначений ще один офіцер, який на час відсутності ОСОБА_2 спроможний якісно виконувати завдання бойового чергування.

Крім того судом досліджено надані докази - витяг з наказу від 20.08.2024 року про призначення 21.08.2024 року бойової обслуги інформаційно-телекомунікаційного вузла, до якого входить капітан ОСОБА_2 , наказ № 128 ВІД 05.09.2024 року про результати службового розслідування, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 не мав повноважень надавти дозвіл на передачу будь-кому, хоча б тимчасово, виконання обов`язків чергового офіцера зв`язку та мав запитати джозволу у уповноважених на то осіб та відсутність негативних наслідків, службова характеристика ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та інші, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП - перевищення військовою службовою особою службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду.

При цьому суд відхиляє клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження по справі у зв`язку з притягненням його до дисціплінарної відповідальності, оскільки відповідно до ч.5 ст.15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, серед яких зазначено адмінінстративне правопорушення, передбачене ст.172-14 КУпАП, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність. Враховуючи наведене підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, обставини справи, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до вимог ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність обраного заходу впливу меті відповідальності. Також даний принцип передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчиненого, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Відповідно до витягу з наказу від 05.09.2024 року №28 негативних наслідків від відсутності 21.08.2024 року у період часу з 09:00 год. по 19:10 год. на робочому місці чергового офіцера зв`язку капітана ОСОБА_2 не настали. Також суд звертає свою увагу на те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, має заохочення по службі, позитивно характеризується, поніс дисциплінарну відповідальність за вчинене діяння.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд враховуючи обставини справи, військовий стан, вік особи, стосовно якої складено протокол, та те, що від його дій не настало тяжких наслідків, вважає можливим звільнити особу від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-14 КУпАП за малозначністю та оголосити їй усне зауваження

Згідно з ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 172-14, 221, 252, 283, 284 КУпАП, суддя-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.172-14 КУпАП та обмежитись усним зауваженням на підставі ст.22 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-14 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом встановленого законом строку з дня її винесення.

Суддя Т.І.Федоренко