Справа № 358/741/24 Провадження № 3/358/466/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Тітов М.Б., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Біленчука С.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ісайки Богуславського району Київське області, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, раніше несудимого, військовозобов`язаного, реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_1 ,

за частиною другою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

02 червня 2023 року Богуславським районним судом Київської області на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на 1 (один) рік, за вчинене ним 18 лютого 2023 року адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті130 КУпАП.

05 травня 2024 року о 10 годині 25 хвилин по вул. Шкільна в с. Хохітва Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 керував мотоциклом марки ALPHA ZS50F, без реєстраційного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Особа, щодо якої складеного протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнавав факт вчинення ним вказаного правопорушення, але у разі визнання його винуватим просив суд відстрочити виконання постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинене порушення в частині сплати штрафу у зв`язку з тим, що на даний час не працює, має важке матеріальне становище і тому не має можливості у повному обсязі одним платежем сплатити штраф.

Заслухавши особу щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та його захисника, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Враховуючи наведене, суд, розглядаючи справу на засадах безсторонності та неупередженості, приходить до висновку щодо відсутності повноважень витребовування додаткових доказів за власною ініціативою. Зважаючи на викладене, розгляд справи має бути здійснений лише за тими матеріалами, які містяться у справі.

Судом досліджено наявні в справі письмові докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 130395 від 05.05.2024, в якому зазначені обставини вчинення адміністративного правопорушення та кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП;

- копія постанови судді Богуславського районного суду Київської області від 02 червня 2023 року згідно якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на 1 (один) рік, за вчинене ним 18 лютого 2023 року адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті130 КУпАП;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 05.05.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 направлено до КНП «Миронівська ОБЛ» для проведення огляду;

- відеозапис події з нагрудної камери поліцейського Tecsar BDC 43 GWCP інв. 6/92, та автомобільного відеореєстратора ASPIRING АТ260 інв. 111340204.

Питання визначення повторності, як невід`ємної частини складу правопорушення, чітко та повно врегульовані спеціальним нормативним актом вузької дії, а саме Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року (далі Інструкція). Відповідно п. 3 розділу І Інструкції повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Крім того, відповідно до п.п. 1, 4, 5 розділу VII Інструкції повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню. Поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 2,3 ст. 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Відповідно до постанови про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму ВС України від 19.12.2008 №18) від 23.12.2005 №14, визначено, що своєчасний і правильний розгляд справ про злочини, передбачені статтями 286 - 289, 415 Кримінального кодексу України, а також справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 та 6 ст. 121, ч. 3 та 4 ст. 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, ч. 3 ст. 123, ст. 124, ч. 4 ст. 127, ч. 2 ст. 127-1, ст. 130 КпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб.

Судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським СРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області Стоматовим М.В. дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Тобто обов`язковою умовою настання відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП є повторність дій, без якої немає складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення повторно.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували повторне протягом року вчинення ОСОБА_1 будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як на доказ притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП є копія постанови судді Богуславського районного суду Київської області від 02 червня 2023 року згідно якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на 1 (один) рік, за вчинене ним 18 лютого 2023 року адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті130 КУпАП.

Таким чином, з дати вчинення першого правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме з 18 лютого 2023 року пройшло вже більше року.

З огляду на викладене, в діях ОСОБА_1 не міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, однак в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В зв`язку з цим, застосовуючи аналогію закону про кримінальну відповідальність, оскільки це не погіршує становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дії ОСОБА_1 підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши наявні в справі докази, заслухавши ОСОБА_1 , який фактично підтвердив відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України, що передбачає обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати як відмову від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, яка полягає в накладенні штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік, тобто, санкція ч. 1 ст.130 КУпАП є безальтернативною.

У відповідності до ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

За такої сукупності обставин у справі суд вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

У відповідності до ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Згідно з ст. 307 даного кодексу, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Нормами КУпАП передбачено лише розгляд питання про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, а розстрочка сплати штрафу даним кодексом не передбачена. Слід звернути увагу, що розстрочення виконання судового рішення передбачає його поступове часткове виконання, а відстрочення - перенесення виконання на більш пізній час у зв`язку з існуванням обставин, за наявності яких вчасне виконання завдає шкоди правам або інтересам боржника чи інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що порушник суму штрафу визнає та бажає сплатити добровільно, але через скрутне матеріальне становище не в змозі сплатити одним платежем суму штрафу в розмірі 17000 гривень.

Таким чином, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 має скрутне матеріальне становище, що свідчить про об`єктивні причини неможливості виконання постанови суду у встановлений законом строк, вважаю за можливе відстрочити виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на шість місяців до 20 лютого 2025 року.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У відповідності до вимог п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір, в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно ч. 4 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення. За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

У зв`язку з наведеним з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України слід стягнути судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 252, 280, 283, 284, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відстрочити виконання цієї постанови в частині адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на шість місяців - до 20 лютого 2025 року.

Після закінчення строку встановленої відстрочки строк пред`явлення до примусового виконання постанови в частині накладання несплаченого адміністративного стягнення у вигляді штрафу - протягом трьох місяців.

У разі несплати штрафу у строк, встановлений відстрочкою, стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_1 , штраф у подвійному розмірі розміру, що залишиться несплаченим, відповідно до ст. 308 КУпАП.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_1 ,, на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (Стягувач: Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена порушником, його представником чи захисником, потерпілим або його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подач і апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов