Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/472/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Лях М. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2024 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

із секретарем Степановою Д.К.,

за участю захисника Болгар О.І. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький, справу про адміністративне правопорушення за клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Болгар О.І. на постанову Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 03.07.2024, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він11 червня 2024 року об 11 годині 40 хвилин по вулиці Рідодубській в сел. Павлиш Олександрійського району Кіровоградської області керував транспортним засобом мопедом DELTA без державних номерних знаків з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервонінням очей, млява мова. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Своє рішення суд мотивував тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 542635 від 11.06.2024, довідкою про те, що, відповідно до Інформаційно-телекомунікаційної системи «ІПНП» підсистеми НАІС «Посвідчення» ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, рапортом поліцейського СРПП СПД № 1 (смт Онуфріївка) ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Лабунця В. із зазначенням цифрової нагрудної відеокамери, на яку здійснювалась відеофіксація правопорушення.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Болгар І.О. просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року не містить поняття та не передбачає «освідування водія», як безпідставно зазначено в даному протоколі. Крім того, відеозапис з реєстратора, який встановлено в автомобілі, який наданий поліцейськими, не підтверджує, що мопедом керував ОСОБА_1 . Також, суд не взяв до уваги, що поліцейськими не було надано доказів, зокрема витягу з журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, про те чи отримував поліцейський СРПП СПД № 1 (смт Онуфрїівка) В П № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області старший лейтенант поліції Лабунець В.В. 11.06.2024 року портативний відеореєстратор та карти пам`яті, нагрудну цифрову відеокамеру з інформацією про серійні номери. Зазначає, що суд безпідставно проігнорував, що не було надано доказів, що відеозйомка велась в режимі реального часу 11.06.2024 року об 11 год. 40 хвилин і безпідставно не визнав даний відеозапис неналежним доказом. В свою чергу, Онуфріївський районний суд, безпідставно взяв до уваги в якості доказу вказаний відеозапис. Зазначає, що суд не взяв до уваги також, що в матеріалах справи було відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я. Крім того, суд проігнорував, що згідно наданого відеозапису особа, схожа на ОСОБА_1 не висловлювала відмови в проходженні огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. В свою чергу, суд не надав оцінку тому факту, що не було надано доказів, що старший лейтенант поліції ОСОБА_2 11.06.2024 року отримав спеціальні технічні засоби, дозволені до застосування МОЗ та Держспоживстандартом для проведення огляду на стан сп`яніння водіями транспортних засобів та мундштуки зі зворотним клапаном. Більше того, суд першої інстанції безпідставно проігнорував, що вказаним відеозаписом не підтверджено складання будь - яких матеріалів в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозаписом підтверджено, що особу, схожу на ОСОБА_1 , позбавили права на отримання правової допомоги, порушивши ст. 268 КУпА, проте суд першої інстанції проігнорував дане порушення. Просить також поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки ні вона ні ОСОБА_1 участь у судовому засіданні не брав, а постанову отримала лише 11.09.2024, тому вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши висновок захисника Болгар О.І. в інтересах ОСОБА_1 , яка просила задовольнити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та підтримала подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити захиснику ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Так, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд об`єктивно з`ясував всі обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і його вина повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 542635 від 11.06.2024, довідкою про те, що, відповідно до Інформаційно-телекомунікаційної системи «ІПНП» підсистеми НАІС «Посвідчення» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 06.06.2008 року Центр ДАІ 6502, кат «В,С», рапортом поліцейського СРПП СПД № 1 (смт Онуфріївка) ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Лабунця В. із зазначенням цифрової нагрудної відеокамери, на яку здійснювалась відеофіксація правопорушення, а також дослідженими відеозаписами, на яких зафіксовано факт керування правопорушником ОСОБА_1 транспортним засобом, пропозиція поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови ОСОБА_1 від проходження зазначеного огляду.

Так, пункт 2.5 Правил дорожнього руху України покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наведена норма не містить виключень і обставин, які б надавали водію право відмовитись від такого огляду.

Процедура проведення огляду особи на визначення стану сп`яніння регулюється вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735).

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення та додатки до нього, складені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Так, згідно диску, на якому міститься відеозапис, ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції у зв`язку з керуванням транспортним засобом у зв`язку з порушенням ПДР України. На вимогу працівників поліції надати посвідчення водія та реєстраційні документи на мопед DELTA без державних номерних знаків, водій повідомив, що не може надати. Після спілкування з ОСОБА_1 , працівником поліції було встановлено відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у останнього, такі як різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова, та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (за допомогою алкостеру «Драгер»), на що той відмовився. Надалі працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що той відмовився.

Таким чином, поліцейським були встановлені відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , що в свою чергу мало своїм наслідком законну вимогу про проходження огляду на встановлення стану сп`яніння.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Отже, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, апелянтом не наведено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Дані відеозаписів є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Тому, твердження апелянта про те, що відеозаписи, які було надано працівниками поліції не повністю відображають події, які мали місце, оскільки вони є уривистими, не заслуговують на увагу, так як, ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявними у справі відеозаписами зафіксовано безперервно.

Доводи апелянта про те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, оскільки не було надано доказів, що відеозйомка велась в режимі реального часу 11.06.2024 року об 11 год. 40 хвилин, не заслуговують на увагу, так як час та дата, відображені на відеозаписі з відеореєстратора автомобіля та бодікамер, співпадають із часом та датою, зазначеними у протоколі.

В той же час, на відеозаписі відсутня незгода ОСОБА_1 з твердженням працівника поліції про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та його бажання пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. Відсутні такі відомості і в письмових матеріалах. Так, працівники поліції пропонували ОСОБА_1 підписати протокол про адміністративне правопорушення чи надати свої зауваження, однак останній відмовився на цю пропозицію.

При цьому посилання апелянта на недопустимість як доказу, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, у зв`язку з відсутністю доказів того, що саме поліцейський ОСОБА_2 є тією відповідальною особою, який 11.06.2024 року отримав спеціальні технічні засоби, дозволені до застосування МОЗ та Держспоживстандартом для проведення огляду на стан сп`яніння водіями транспортних засобів та мундштуки зі зворотним клапаном, що саме працівник поліції ОСОБА_2 , згідно журналу обліку видачі та повернення портативного відео реєстратора, карті пам`яті, нагрудної цифрової відеокамери отримав вище зазначене, не ґрунтуються на вимогах закону.

Диск із відеозаписами містить саме фіксацію адміністративного правопорушення зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення та джерелом доказів, які долучаються до матеріалів адміністративної справи, відповідно до вимог КУпАП.

Доводи апелянта, що автомобілем він не керував є безпідставними, оскільки як убачається з матеріалів адміністративної справи, в цей день була складена щодо нього ще й постанова за ст.126, 121, 122 КУпАП за керування транспортним засобом мопедом DELTA без документів, та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстав для скасування постанови суду в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не встановлено. Крім того, як вказувалося вище щодо апелянта складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Більш того, як убачається з відеозапису нагрудної камери працівника поліції, останній на запитання працівника поліції щодо проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, не заперечував факт керування транспортним засобом.

Є не обґрунтованими посилання захисника на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскількиапеляційний суд звертає увагу на те, що підставою для складання поліцейським направлення на проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я є саме попередня згода самого водія на проведення такого огляду, який згідно вимог ч.4 ст. 266 КУпАП проводиться за обов`язкової участі поліцейського. Однак зібраними по даній справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 на місці його зупинки відмовився від проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я, що підтверджується і переглянутим в апеляційному суді долученим до справи відеозаписом подій.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Доводи апеляційної скарги про позбавлення ОСОБА_1 права користуватися юридичною допомогою, апеляційний суд вважає не обґрунтованими та такими, що не спростовують факт керування транспортним засобом останнім в стані алкогольного сп`яніння.

Так, з відеозапису вбачається, що працівники поліції не обмежували дії ОСОБА_1 та він мав реальну можливість зателефонувати захиснику, а тому твердження апелянта про те, що він був обмежений у праві на захист є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищезазначені доводи апеляційної скарги є безпідставними та надані з метою ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, оскільки вина правопорушника повністю підтверджується матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні апеляційного суду доказами.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Крім того, з урахуванням вищезазначених обставин справи, районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Будь-яких порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.

За таких обставин, районний суд правильно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обґрунтовано призначив йому вид та розмір стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі, як того просить захисник у своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Болгар О.І. строк на апеляційне оскарження постанови Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 03.07.2024.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Болгар О.І. залишити без задоволення, а постанову Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 03.07.2024 щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: