ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4915/24Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П.
Провадження № 33/817/360/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави.

Згідно постанови, 25.02.2024 о 02:43 в м. Тернополі по вул. Текстильна, 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. В порушення вимог п.2.5 ПДР України, водій ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest Dgager ARBF -0443 ( повірка дійсна до 12.12.2024) відмовився. В приміщенні КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від огляду на стан алкогольного сп`яніння також відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічні засоби, якими здійснювалася відеофіксація, зокрема камер спостереження та авто реєстратора транспортного засобу працівників поліції;

з відеозапису із вуличних камер спостереження не можливо встановити марку та модель транспортного засобу;

із нагрудних камер працівників поліції, а також відеозапису із реєстратора транспортного засобу працівників поліції не вбачається як рух транспортного засобу марки Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також те, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом;

копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а також направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 25 лютого 2024 року, ніяким чином не підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №019393 від 25 лютого 2024 року винесена незаконно та на даний момент оскаржується у встановленому законом порядку, а тому доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП бути не може;

рапорт інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області Панчишин В.П. від 25 лютого 2024 року не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення;

в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів, яким фактично документально повинна фіксуватися відмова водія від огляду на стан сп`яніння;

суд першої інстанції взяв на себе функцію обвинувачення, і таким чином надав підстави для обґрунтованих сумнівів щодо його безсторонності за об`єктивним критерієм;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №710862 від 25 лютого 2024 року; відеозаписі із вуличних камер спостереження, на яких зафіксовано рух транспортного засобу із державним номерним знаком НОМЕР_1 по вулиці о 02:42:47; відеозаписі із авто реєстратора транспортного засобу працівників поліції; відеозаписі із нагрудних камер працівників поліції №472375, 472366; копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П51QM229708323, чинне до 12 грудня 2024 року; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, виданого інспектором взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області Галайчуком Б.Ю. від 25 лютого 2024 року, виданого ОСОБА_1 ; копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №019393 від 25 лютого 2024 року; рапорті інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області Панчишин В.П. від 25 лютого 2024 року; довідці, виданої УПП в Тернопільській області ДПП, згідно якого ОСОБА_1 видавалось посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Твердження апелянта про те, що із відеозаписів наявних у матеріалах справи не вбачається як рух транспортного засобу марки Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , так і те, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом, є безпідставні, так як вони спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №710862 від 25 лютого 2024 року, який узгоджується з відеозаписами із реєстратора службового автомобіля, а також відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Так, даними відеозапису із нагрудних камер працівників поліції (файл part_00000_export-plv14.mp4) зафіксовано розмову працівниками поліції із ОСОБА_1 з приводу того, що він керував транспортним засобом в період дії комендантської години. Також, на запитання працівника поліції Куди направляєтеся?, ОСОБА_1 повідомив Додому (файл part_00000_export-plv14.mp4 з 02:48:35 год). Крім того, з відеозаписів із реєстратора службового автомобіля вбачається, що безпосередньо після зупинки транспортного засобу марки Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом даного транспортного засобу було виявлено саме ОСОБА_1 (файл IMG_0106.MP4).

Крім наведеного, твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №019393 від 25 лютого 2024 року, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.5).

Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і доказів такого апеляційному суду не надано, а тому слід вважати, що ця постанова не скасована і набрала законної сили. Даних про скасування вказаної постанови ОСОБА_1 не надав і в ході апеляційного розгляду та пояснив, що в задоволенні адміністративного позову про її скасування було відмовлено.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, апеляційний суд відхиляє як таку, що спрямована на уникнення відповідальності, повідомлену ОСОБА_1 версію про те, що автомобілем керував його товариш, який після зупинки пішов у невідомому напрямку та не повернувся, а ОСОБА_1 за той час, поки до них під`їхав автомобіль поліції, пересів на місце водія.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що рапорт інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області Панчишин В.П. від 25 лютого 2024 року не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення, не є підставою для скасування оскарженої постанови, оскільки висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 ґрунтуються на сукупності інших доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи апелянта про скасування постанови суду першої інстанції через те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічні засоби, якими здійснювалася відеофіксація, так як положення ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративні правопорушення такої вимоги не містить.

Відсутність у матеріалах справи акта огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, так як в даному випадку такий акт не складався через відмову водія від проходження огляду. Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є порушенням вимог п.2.5 ПДР України та утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції взяв на себе обов`язки сторони обвинувачення є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ст.250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів в справах, мають серед іншого право брати участь у розгляді справи, а ч.2 цієї статті встановлені випадки обов`язкової участі прокурора (провадження у справах за ст.ст. 172-4, 172-9 і 172-9-2 КУпАП).

Отже, законодавством передбачено випадки обов`язкової участі прокурора у справі та випадки, коли участь прокурора є факультативною. Згідно ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Отже, обов`язкова участь прокурора при розгляді справ про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП не передбачена законом.

З матеріалів справи і змісту оскарженого рішення видно, що в даному випадку суд першої інстанції розглянув справу і виніс обґрунтоване і вмотивоване рішення виключно на підставі тих доказів, які були направлені до суду управлінням поліції, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи, що суд першої інстанції взяв на себе обов`язок обвинувачення є надуманими.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2024 року, відносно нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя