Номер провадження 3/754/4830/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Соловйова Олега Леонідовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

19.08.2024 близько 15 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що дитина перебувала тривалий час під наглядом неповнолітнього.

Крім того, 19.08.2024 близько 15 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до того, що дитина перебувала тривалий час під наглядом неповнолітнього.

Крім того, 19.08.2024 близько 15 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до того, що дитина перебувала тривалий час під наглядом неповнолітнього.

Своїми діями та бездіяльністю ОСОБА_1 . вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судові засідання призначені на 17.09.2024 та 02.10.2024 ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута у відсутності правопорушника, якщо він був своєчасно повідомлений про день та час розгляду судової справи.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини («Пономарьов проти України» від 03.04.2008) особа, в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Тобто ОСОБА_1 , будучи обізнаною про те, що відносно неї складені протокол про адміністративні правопорушення, протягом тривалого проміжку часу, з метою дізнатись щодо руху справи, до Деснянського районного суду м. Києва не з`явився (на думку суду, ОСОБА_5 не позбавлена обов`язку цікавитись, на якому етапі розгляду перебуває справа відносно нього), причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав, заперечень проти протоколу про адміністративне правопорушення також не надав, тому суд вважає поведінку ОСОБА_1 такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності та уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей .

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Протоколи на ОСОБА_1 складені за ухилення від батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, яке полягало в тому, що ОСОБА_1 залишала місце проживання на тривалий час, не створила належних умов для проживання, чим порушила свої обов`язки, передбачені ст. 150 СК України.

Обставини, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 передбачені ст. 17 КУпАП України, відсутні. Строк притягнення до адміністративної відповідальності не закінчився.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення в межах санкції цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Вирішуючи питання про вид та розмір стягнення, суд з урахуванням положень ст.ст. 23, 33, 34 КУпАП приймає до уваги особу порушника, повне визнання нею своєї вини, її ставлення до вчиненого правопорушення, та вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На переконання суду таке стягнення є достатнім та необхідним для виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284, ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф, відповідно до ст. 307 КУпАП, має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 ч.ч. 1, 2 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 291 КУпАП.

Суддя О.Л.Соловйов