ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1898/24 Справа № 182/3326/24 Суддя у 1-й інстанції - Ступак Т. С. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

28.10.2024р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційног о суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Залізняк Р.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг клопотання захисника Яремчук Л.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.06.2024р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн.

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_2 в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та у зв`яжу з із поданням апеляційної скарги за межами строку на апеляційне оскарження прохала строк на апеляційне оскарження постанови.

В обґрунтування поданого клопотання захисник вказала, що копія постанови отримана ОСОБА_1 25.06.2024р., після ознайомлення з матеріалами справи, що позбавило належним чином підготувати своє обґрунтування та подати апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання права особи, яку не притягнуто до адміністративної відповідальності, та враховуючи незначний строк пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який становить три дні, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі захисник:

- вважає, що оскаржувана постанова є упередженою, необ`єктивною, необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказу факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тому протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом у справі;

- зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_1 є матір`ю-одиначкою, яка самостійно утримує та піклується про двох малолітніх дітей доньку 2021р. та сина 2016р., у момент затримання поспішала до дітей, яких залишила на нетривалий час для придбання продуктів харчування, оскільки це за неї ніхто не може зробити;

- вважає, що при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у розмірі 40800грн. порушується «справедлива рівновага» між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються, не буде дотримано необхідного балансу «індивідуального і надмірного тягаря»;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Про дату, час та місце судового розгляду апеляційної скарги особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник Яремчук Л.В. повідомлені належним, у судове засідання не прибули, від захисника надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності, доводи апеляційної скарги підтримали.

Від захисника надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких донька Єлизавета 2021р. на момент події хворіла, вдень події відвідувала лікаря, після відвідування лікарні ОСОБА_1 лишила доньку дома та вирушила за придбанням ліків та продуктів харчування, на підтвердження своїх доводів надала довідку лікаря КНП «ПЦПМСД» ПСР Приміська АЗСПСМ ОСОБА_3 про перебування ОСОБА_4 09.12.2021р. на амбулаторному лікуванні з 30.05.2024р. по 13.06.2024р.

Суд апеляційної інстанції дослідивши доводи апеляційної скарга та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення дійшов до наступних висновків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона 02.06.2024 о 13-25 год. в с. Приміське по вул. Набережна біля буд. № 42, гр. ОСОБА_1 керувала мопедом «Хонда Діо» б/н, не мала права керування даним транспортним засобом та дане правопорушення вчинено повторно протягом року, за що притягалась до адміністративної відповідальності постановою серії БАД № 580695 від 01.02.2024р. Своїми діями порушила вимоги п. 2.1а ПДР.

В обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 674321 від 02.06.2024; довідку інспектора САП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській обл. згідно з якою гр. ОСОБА_1 посвідчення водія не має; постанову про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2298036 від 02.06.2024р., згідно з якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 КУпАП, що в сукупності з наданими показами (див.п.3) підтверджує факт керування гр. ОСОБА_1 мопеду; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №580695 від 01.02.2024р., згідно з якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП; довідку інспектора САП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській обл., згідно з якою відсутні дані про оскарження гр. ОСОБА_1 постанови серії БАД №580695 від 01.02.2024; відеозапис на диску до протоколу, який в повному обсязі підтверджує обставини, викладені в протоколі та повідомлені гр. ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції допитав у судовому засіданні ОСОБА_1 , яка показала суду що дійсно 02.06.2024р проїхала на мопеді «Хонда Діо» зі своєї вулиці на сусідню без посвідчення водія, однак між вулицями ґрунтова дорога, тому не вважає це за порушення ПДР, що в місто не виїжджала, має дітей, тому була необхідність виїхати.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не може погодитись із висновками суду про визнання її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції належним чином вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП не дотримався, всебічно, повно і об`єктивно не з`ясував всіх обставини справи, що в свою чергу перешкодило вирішити їх в точній відповідності із законом, та неповно та не всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції вважав винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП доведеною.

Проте на думку суду апеляційної інстанції суд першої інстанції належним чином не звернув увагу на сукупність інших обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом першої інстанції при допиті ОСОБА_1 у судовому засіданні було встановлено, що має дітей тому була необхідність виїхати. Проте вказана обставина не була належним чином з`ясована судом першої інстанції, сімейний стан ОСОБА_1 , та пов`язані із цим суспільні відносини не були з`ясовані. У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 правовою допомогою захисника не користувалася, що на думку суду апеляційної інстанції, перешкодило їй у необхідному обсязі висловити свою позицію щодо вчинених нею дій.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що до апеляційної скарги захисником було додано копії свідоцтва про народження щодо ОСОБА_4 09.12.2021р. та ОСОБА_5 , та копії витягів з ДРАЦС про зазначення відомостей про батьків відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а саме при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою, тобто ОСОБА_1 у шлюбі не перебуває, дітей виховує самостійно.

Слід констатувати, що у даному випадку тягар батьківства покладено лише на ОСОБА_1 , що беззаперечно створює вимушені обставини, та вимагає вжиття дій для їх подолання.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_1 Єлизавета 09.12.2021р. у період інкримінованої ОСОБА_1 події, а саме з 30.05.2024р. по 13.06.2024р. перебувала на амбулаторному лікуванні, що вимагало від ОСОБА_1 вжиття певних заходів, якими є відвідування лікаря, придбання ліків та продуктів харчування.

На думку суду апеляційної інстанції застосування транспортного засобу для оперативності таких дії в умовах, які були наведені вище, є доцільним.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у даній справі слід керуватись вимогами ст. 18 КУпАП щодо дій ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності, які не створюють складу адміністративного правопорушення, хоч і передбачені КУпАП.

Законодавець визначає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Юридична складова крайньої необхідності визначає такий збіг обставин, при якому виникла безпосередня небезпека для певного об`єкта, зберегти який можна, лише завдавши шкоди іншій, менш цінною об`єкту. Правомірним вважається заподіяння (при наявності загальної небезпеки) шкоди одним цінностям, що охороняються правом, з метою відвернути шкоду більш значним цінностям, які теж охороняються правом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що керування матір`ю, яка самотужки виховує двох неповнолітніх дітей транспортним засобом мопедом, для забезпечення цих двох неповнолітніх дітей, є допустимим завданням шкоди одним охоронюваним законодавством інтересам, для запобігання інших, більш тяжких, якими є життя та здоров`я дитини.

За таких підстав суд апеляційної інстанції вважає, що дії ОСОБА_1 слід враховувати із існуванням у ситуації, яка склалася, крайньої необхідності, що в свою чергу виключає адміністративну відповідальність, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У зв`язку викладеним вище, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі з наведених вище підстав.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 294 КУпАП,

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання захисника ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.06.2024р., щодо ОСОБА_1 задовольнити строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника Яремчук Людмили Валентинівни в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.06.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн. - задовольнити.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.06.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя