Справа №579/336/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/99/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 579/336/23 за апеляційною скаргою захисника КАНДЮКОВА Г. Г. на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 15.06.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник КАНДЮКОВ Г. Г. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки його підзахисний т/з не керував, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не відмовлявся, ознак алкогольного сп`яніння не мав, копію протоколу не отримав, факт порушення його підзахисним ПДР не підтверджений, тому вимоги поліцейського про пред`явлення документів на право керування т/з є неправомірними. Суддя безпідставно не узяв до уваги показання свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , надавши перевагу показанням поліцейського.

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 15.06.2023 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн з позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_4 10.02.2023 о 23:40 в м. Кролевець по вул. Лесі Українки керував т/з Fiat Doblo, д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з і в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Будучи неодноразово повідомленими про час і місце апеляційного розгляду у встановлений законом спосіб, учасники провадження у справі про адміністративне правопорушення в судове засідання не з`явились, від захисника Кандюкова Г. Г. надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи через його участь в іншому судовому засіданні, а від ОСОБА_4 , будь-яких заяв чи клопотань, у тому числі і про відкладення апеляційного розгляду, від нього до суду апеляційної інстанції не надходило, тому апеляційний суд вважає можливим здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність сторін провадження, оскільки це не суперечить вимогам ст. 269 і 294 КУпАП і судовій практиці ЄСПЛ, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі Конвенція), «…не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання; Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець…» (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany); «…заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання…» (рішення від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S. A. v. Spain); «…обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається на відповідні державні судові органи; розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору; нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції…» (рішення від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України»); «…саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні…» (рішення від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України», від 18.10.2007 у справі «Коновалов проти України»).

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 316310 від 10.02.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_4 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно установленого законом порядку, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_2 , згідно яких 10.02.2023 поліція затримала ОСОБА_4 . Коли він з ОСОБА_3 під`їхали, то побачили, що ОСОБА_4 був у неадекватному стані, п`яний, йому запропонували пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та в лікарні. Замість ОСОБА_4 постійно відповідала жінка, не давала йому можливості сказати, він мовчав. Жінка кричала і він не чув його відповіді. ОСОБА_4 грав на публіку, буянив;

- показаннями свідка ОСОБА_3 , згідно яких 10.02.2023 під час патрулювання в ТРО їм зателефонували поліцейські і повідомили, що затримали п`яного чоловіка ОСОБА_4 та жінку. Поліція запропонувала ОСОБА_4 пройти медичне освідування і останній погодився, але жінка заперечувала. Йому знову запропонували, він погодився. Далі жінка сказала, що він не поїде. Потім він та ОСОБА_2 поїхали на патрулювання;

- показання свідка ОСОБА_5 , згідно яких 10.02.2023 о 23:40 в м. Кролевець по вул. Л. Українки ОСОБА_4 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова, неадекватна поведінка, буйство. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з і в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Він неодноразово пропонував ОСОБА_4 пройти медичне освідування, однак він або відмовлявся, або замість нього відповідала його супутниця, або він мовчав;

- відеозаписом з спеціальних технічних засобів поліцейських, на яких зафіксовані обставини керування ОСОБА_4 т/з, його зупинки, який спочатку не заперечував, що керував т/з, виявлення у останнього ознак алкогольного сп`яніння, відмови від проходження огляду у зв`язку із виявленими ознаками сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в найближчому закладі охорони здоров`я (а. с. 9).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_4 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції, така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння. При цьому питання встановлення первинно наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, відповідно п. 2 розділу І вказаної Інструкції, тому доводи апеляційної скарги в частині відсутності у ОСОБА_4 ознак сп`яніння на увагу не заслуговують, так як вони не відповідають фактичним обставинам справи.

Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

У разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»).

Вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення були дотримані поліцейськими при складанні протоколу відносно ОСОБА_4 про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_4 як особа, яка в цей день керувала т/з і щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, оскільки незалежно від причин зупинки т/з, яка в даному випадку всупереч доводів апеляційної скарги була чітко повідомлена поліцейським (рух т/з в комендантську годину зі спущеним колесом) водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні відносно ОСОБА_6 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги щодо недопустимості протоколу як доказу і неправильності як процесуального документу не відповідають фактичним обставинам справи і задоволенню не підлягають.

Твердження апеляційної скарги про відсутність доказів керування т/з ОСОБА_4 і відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки суперечать наведеним вище доказам.

Зокрема, як убачається з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських та відео реєстратора службовий автомобіль поліцейських їде за т/з Fiat Doblo, д. н. з. НОМЕР_1 , а після зупинки цього т/з, із-за керма виходить саме ОСОБА_4 , який спочатку не заперечував, що керував т/з, але вже після висловленої поліцейським вимоги пройти огляд на стан сп`яніння почав заперечувати факт керування. Під час спілкування і були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, що стало початком процедури проведення огляду останнього. На неодноразові вимоги поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за ОСОБА_4 відповідала жінка пасажир його т/з, яка вела себе агресивно. При цьому ОСОБА_4 дійсно спочатку погоджувався пройти огляд на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Драгер, однак будь-яких дій для продуття Драгера не вживав, до т/з поліцейських для проходження огляду в закладі охорони здоров`я так і не сів. Після чого ОСОБА_4 був попереджений, що така його поведінка буде розцінена як відмова від проходження огляду.

Відеозапис є об`єктивним доказом у справі і не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою та засвідчив, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан сп`яніння, а відмова водія від проходження огляду логічно завершилась складенням протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому проведене дослідження зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин саме ОСОБА_4 керував т/з, так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, внаслідок чого доводи апеляційної скарги з цих підстав є необґрунтованими.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість поліцейських, в ході апеляційного розгляду встановлено не було.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 15.06.2023 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника КАНДЮКОВА Г. Г. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов