Справа № 706/1308/24 3/706/527/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 рокум.Христинівка Черкаської області

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Орендарчук М.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від ГУ ДПС в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , головий бухгалтер ТОВ «МБП-Тепломережа», вул. Ювілейна, 14 м.Христинівка Черкаська область.

за ч.1 ст.163-1 КупАП, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 09.10.2024 року виявлено факт прорушення посадовою особою головним бегалтером ТОВ «МБП-Тепломережа» ОСОБА_1 , ведення податкового обліку ч.1 ст.163-1 КУпАП, а саме: вимог п. 44.1, п. 44.2, п. 44.6 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, ст. 1, ст. 3, ч. 1,2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 року за №996-XI «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1143750 грн., а саме: за 2018 рік на суму 59129 грн., за 2019 рік на суму 803096 грн., з них за півріччя 2019 року на суму 79043 грн., за три квартали 2019 року на суму 79043 грн., за 2020 рік на суму 31651 грн., з них за півріччя 2020 року на суму 5508 грн., за три квартали 2020 року на суму 5508 грн., за 2021 рік на суму 249699 грн., за 2023 рік на суму 175 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2022 рік в розмірі 49513 грн., з них за 1 квартал 2022 року в розмірі 57300 грн., за півріччя 2024 року в розмірі 257385 грн.;

Вимог п. 44.1, п. 44.2, п. 44.6 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, ст. 1, ст. 3, ч. 1,2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 року за №996-XI «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1143750 грн., а саме: за 2018 рік на суму 59129 грн., за 2019 рік на суму 803096 грн., з них за півріччя 2019 року на суму 79043 грн., за три квартали 2019 року на суму 79043 грн., за 2020 рік на суму 31651 грн., з них за півріччя 2020 року на суму 5508 грн., за три квартали 2020 року на суму 5508 грн., за 2021 рік на суму 249699 грн., за 2023 рік на суму 175 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2022 рік в розмірі 49513 грн., з них за 1 квартал 2022 року в розмірі 57300 грн., за півріччя 2024 року в розмірі 257385 грн.;

Вимог п. 44.1, 44.2, ст. 44, п. 187.9 ст. 187, п. 198.1, 198.5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1123102 грн., в т. ч. за вересень 2019 року на суму 16088 грн., жовтень 2019 року на суму 16998 грн., листопад 2019 року на суму 607317 грн., грудень 2019 року на суму 176718 грн., листопад 2022 року на суму 305981 грн. та завищено податок на додану вартість за березень 2023 року на суму 303141 грн. Отже, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення ведення податкового обліку, згідно декларації за 2018 рік на суму 59129 грн., за 2019 рік на суму 803096 грн., з них за півріччя 2019 року на суму 79043 грн., за три квартали 2019 року на суму 79043 грн., за 2020 рік на суму 31651 грн., з них за півріччя 2020 року на суму 5508 грн., за три квартали 2020 року на суму 5508 грн., за 2021 рік на суму 249699 грн., за 2023 рік на суму 175 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2022 рік в розмірі 49513 грн., з них за 1 квартал 2022 року в розмірі 57300 грн., за півріччя 2024 року в розмірі 257385 грн.; 2018 рік на суму 59129 грн., за 2019 рік на суму 803096 грн., з них за півріччя 2019 року на суму 79043 грн., за три квартали 2019 року на суму 79043 грн., за 2020 рік на суму 31651 грн., з них за півріччя 2020 року на суму 5508 грн., за три квартали 2020 року на суму 5508 грн., за 2021 рік на суму 249699 грн., за 2023 рік на суму 175 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2022 рік в розмірі 49513 грн., з них за 1 квартал 2022 року в розмірі 57300 грн., за півріччя 2024 року в розмірі 257385 грн.; за вересень 2019 року на суму 16088 грн., жовтень 2019 року на суму 16998 грн., листопад 2019 року на суму 607317 грн., грудень 2019 року на суму 176718 грн., листопад 2022 року на суму 305981 грн. та завищено податок на додану вартість за березень 2023 року на суму 303141 грн.

Як вбачається з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі N 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі N 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Порушення відбулося в конкретному податковому періоді та не є триваючим правопорушенням.

Останною датою вчинення адміністративного правопорушення є перше півріччя 2024 року.

Отже враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні ознаки триваючого правопорушення, в зв`язку з чим адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Таким чином, строки накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 закінчилися, ще у першому півріччі 2024 року. Згідно п.7 ч.2 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, суд враховує положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Пункт 7 частини першої ст.247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Тлумачення абзацу першого ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, суд не встановлює вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в зв`язку з тим, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що на час розгляду справи строки, передбачені ч.2 ст. 38 КУпАП, закінчились, у зв`язку з чим провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає. Керуючись ст.ст. 9, 33, 38, 40-1, 163-1, 221, 247, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду черезсуд першої інстанції протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя М. П. Орендарчук