Справа № 156/1191/24
Провадження № 3/156/827/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М. О., дослідивши матеріали, які надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , місце роботи військова частина НОМЕР_2 (згідно даних протоколу),

за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП)

учасники справи:

особа, щодо якої складено матеріали справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ,

захисник, особи щодо якої складено матеріали справи про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст. ст. 10, 63 Конституції України особам роз`яснено,

в с т а н о в и л а :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

03.10.2024 року до Іваничівського районного суду Волинської області надійшли матеріали адміністративних справ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 та ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 ставиться у провину те, що:

01.09.2024 року о 17:57 год. в с. Заболотці по вул. Молодіжна керував транспортним засобом VW PASSAT д.н.з. НОМЕР_3 при цьому був позбавлений права керування. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.1 (а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Окрім того, 01.09.2024 року о 17:57 год. в с. Заболотці по вул. Молодіжна, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем VW PASSAT д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (2.5 ПДР).

На підставі положень ст. 36 КУпАП матеріали у справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження.

ІІ. Пояснення учасників справи

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав. Додатково зазначив, що того дня він з друзями їздив відпочивати. Коли всі поверталися з відпочинку, до водія автомобіля на ім"я Льоня, подзвонила дівчина та попросила зупинитись та зачекати її. Коли вона приїхала, вони разом (Льоня та вона) повернулись на озеро, бо забули деякі речі. Він з іншими друзями чекали їх на узбіччі, біля автомобіля. Саме в той момент приїхала поліція і почала звинувачувати його, що автомобілем керував саме він ( ОСОБА_1 ) на що він заперечував, відмовився підписувати будь-які документи. Наголосив, що він вже притягався до відповідальності за керування т/з без посвідчення водія, заплатив великий штраф, з того моменту за кермо транспортних засобів не сідає, тобто не керує ними, оскільки зробив відповідні висновки та в той день автомобілем не керував. Також зазначив, що у нього з працівниками поліції склалися неприязні стосунки, останні при будь-якій можливості зупиняють його автомобіль та безпідставно складають протоколи про адміністративні правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Васильчук В. Г. в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, додатково зазначив, що у поданих ним клопотаннях про закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП наведені обґрунтовані заперечення.

А саме, захисник ОСОБА_2 посилався на постанову № 14 Пленуму ВС України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті», та зазначив, що матеріали справи не містять будь-яких доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Крім того, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом VW PASSAT д.н.з. НОМЕР_3 . Просив суд закрити провадження у справах про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено в ч. ч. 1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозицією частини 5 статті 126 КУпАП передбачено, що повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами 2 - 4 ст. 126 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з п. 2 Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п.2 Постанови №14 Пленуму ВС України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті" вказано, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові КАС ВС від 20.02.2019 (справа №404/4467/16)

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи

Так, до протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції долучені:

- рапорт ЄО № 1876 від 01.09.2024 року в якому зазначено, що 01.09.2024 року в с. Заболотці було зупинено автомобіль на іноземній реєстрації під керуванням ОСОБА_1 , який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду відмовився;

- направленням на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 до КНП «Іваничівська БПЛ» не доставлявся, від проходження огляду відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 огляд не проходив;

- рапорт від 01.09.2024 року інспектора СРПП ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Р. Кошелюка;

- зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 002283 про відсторонення від керування транспортними засобами гр. ОСОБА_1 ;

- довідкою з Адмінпрактики у якій зазначено, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

- відеозаписи на DVD-R диску.

Суд, дослідивши надані працівниками поліції докази встановив, що працівниками поліції не було дотримано необхідних вимог встановлених ст. 256 КУпАП та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

До адмінматеріалів відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ч.5 ст.126 КУпАП працівниками поліції долучено відеозаписи з місця події, як докази, однак при дослідженні таких судом встановлено, що у них відсутній звук. З приводу цього судом складено відповідний акт, що долучений до матеріалів справи та повідомлено відділ поліцейської діяльності №1 в сел.Іваничі. Судом отримано відповідь, що під час оформлення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 було виявлено технічну несправність бодікамери на яку велась відеофіксація, а саме відсутній звук. Вказана несправність була усунута відразу після її виявлення, однак відео файли під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були записані без звуку.

Дослідивши надане відео ( за відсутності звуку), вбачається, що працівники поліції під`їжджають до групи людей, які стояли біля припаркованого автомобіля, який стояв на узбіччі проїзної частини. В той час ОСОБА_1 знаходить біля автомобіля, з протилежної сторони від водійського сидіння. Біля автомобіля, зі сторони водійського сидіння знаходиться інша особа. Також зафіксовано, що працівники поліції з особами про щось довгий час спілкуються та здійснюють дії щодо складення протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .

На відеозаписах також зафіксовано прибуття іншого екіпажу патрульної поліції на місце події, однак відеозаписи із бодікамер останніх у матеріалах справи відсутні.

Дослідивши дані суду докази, відео записи, суд констатує той факт, що на відеозаписах відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом; як і через відсутність звуку не вбачається за можливе встановити факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (2.5 ПДР).

Крім того, досліджуючи відеозаписи без наявного звуку, суд позбавлений можливості прослідкувати дотримання працівниками поліції процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка була запропонована ОСОБА_1 як і ознайомлення останнього із його правами. Наявність будь-яких свідків у протоколі про адміністративне правопорушення судом не встановлена.

Суд погоджується з доводами адвоката Васильчука В.Г., який вірно зазначив, що на відеозаписах, як доказах вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні підтвердження того, що останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та взагалі керував транспортним засобом.

Суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.

Таким чином працівники поліції не дотримавшись процедури оформлення матеріалів, склали протокол про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Відеозаписи додані до матеріалів справи не містить відеофіксації всіх необхідних обставин для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як встановлено судом, працівники поліції недотрималися вказаної норми, оскільки виконуючи свої службові обов"язки з двох працівників поліції лише у одного була ввімкнута бодікамера ( звук відсутній), інший екіпаж який приїхав на місце події, працівники поліції не ввімкнули бодікамери зовсім.

Суд звертає увагу, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та долучення доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол, та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення подій правопорушень, зазначених у ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа відносно якої складено протоколи, а не інша, керувала транспортним засобом, та чи дійсно така особа згідна та (або) відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого законодавства, покладено на працівника поліції як на суб`єкта владних повноважень.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи, прирівнюється до доведеної невинуватості цієї особи.

За вказаних вище обставин, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеними.

Отже, коли вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

Суддя М. О. Федечко