П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., розглянувши адміністративні матеріали Відділу поліції №1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово безробітного, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер суду не відомий, за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

12.09.2024 року о 21 год. 40 хв. в АДРЕСА_3 , а саме в магазині «АВС», що розташований за даною адресою, гр. ОСОБА_1 вчинив конфлікт з громадянином ОСОБА_2 в ході якого гр. ОСОБА_1 наніс удар рукою по обличчю гр. ОСОБА_2 , своїми діями порушив громадський порядок та спокій громадян. Чим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

В судове засідання гр. ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Суд враховує, що у відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП справа підлягає розгляду у обов`язковій присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у разі ухилення від явки на виклик суду цю особу може бути органом внутрішніх справ піддано приводу. Проте вважає застосування приводу у цьому випадку недоцільним, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 277 КУпАП справи цієї категорії розглядаються протягом доби. Судом вже витрачено певний проміжок часу для повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про час і місце розгляду справи та необхідність прибути до суду, які залишені останнім без уваги. Піддання особи приводу ще затягне строк розгляду справи, проте як законодавець передбачив скорочений термін розгляду справ зазначеної категорії саме з метою попередження цього негативного явища на його початковій стадії.

При цьому суддя враховує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що гр. ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, розгляд справи здійснено у його відсутність на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Розглянувши дану справу вважаю, що у діях гр. ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Вина гр. ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №246355 від 10.10.2024 року, рапортом працівника поліції від 12.09.2024 року, письмовими поясненнями гр. ОСОБА_1 від 12.09.2024 року, письмовими поясненнями гр. ОСОБА_2 від 12.09.2024 року, письмовими поясненнями гр. ОСОБА_3 від 12.09.2024 року, письмовими поясненнями гр. ОСОБА_4 від 12.09.2024 року, рапортом працівника поліції Д. Мондрич від 10.10.2024 року.

Враховуючи характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника, обставини справи, вважаю, що гр. ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. ст. 283, 284, ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово безробітного, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 119 (сто дев`ятнадцять гривень) гривень. 00 коп.

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово безробітного, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

На постанову може бути подана апеляція на протязі десяти днів до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Наумова