Центральний районний суд м. Миколаєва
П О С Т А Н О В А

03.09.2024р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , згідно протоколу мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

На адресу Центрального районного суду м. Миколаєва надійшли матеріали адміністративного протоколу серії ААД №560385 від 10.11.2023р., складеного у відношенні ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно протоколу 10.11.2023р. близько 13:40 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Mitsubishi Lancer" реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався в м. Миколаєві по вул. Клубній в районі буд. 38/1, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, поведінки невідповідної обстановці, порушення мови. На місці зупинки проведено огляд водія на тестері "Драгер 7510" прилад w0362 та встановлено показник 0,61%. Від проходження огляду у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Вказані дії працівниками поліції кваліфіковано як порушення вимог п. 2.9 "а" ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився у зв`язку із виконанням завдань військової служби в умовах воєнного стану в України. Його захисник, адвокат Коваль О.В. надав письмові заперечення, згідно яких вказав, що фабула обвинувачення згідно протоколу "керування з явними ознаками алкогольного сп`яніння" не відповідає вимогам диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якої відповідальність передбачена зокрема за "керування у стані алкогольного сп`яніння". На підставі викладеного просив суд закрити провадження по справі.

Враховуючи наведене, вивчивши матеріали додані до протоколів, приходжу до наступних висновків.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм адміністративного законодавства відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, згідно протоколу серії ААД №560385 від 10.11.2023р. у зв`язку із "наявністю у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, поведінки невідповідної обстановці, порушення мови під час керування транспортним засобом", його дії було кваліфіковано як порушення п. 2.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому не зазначено про керування водієм саме у стані алкогольного сп`яніння.

Між тим, п. 2.9 "а" ПДР України водієві заборонено керувати транспортним засобом зокрема у стані алкогольного сп`яніння.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, оскільки згідно фабули обвинувачення за протоколом не зазначено про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, в той час як керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння не утворює порушення вимог п. 2.9 "а" ПДР України та не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за такого провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Дірко І.І.