Провадження №: 3/752/5392/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2024 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1
за участі ОСОБА_1 , захисника Гармаша М.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2024 о 00:55 у м. Києві по вул. Промисловій, 1 громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зокрема автомобілем Honda Pilot, державний номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка протягом року притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що свідчить постанова Печерського районного суду міста Києва від 01.09.2023 у справі № 75/24507/23-п, порушивши таким чином п. "а" п. 2.9 постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 "Про Правила дорожнього руху" (зі змінами та доповненнями, надалі по тексту - Правила дорожнього руху) та вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП - повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Огляд на стан сп`яніння зі згоди ОСОБА_1 у встановленому законом порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу - газоаналізатора Alcotest 7510 (прилад № ARMF-0330). Результат тесту з показником 0,82 % проміле роздруковано на пристрої Drager mobile printer ARMD-0620).

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_1 доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де міститься:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 864908 від 04.06.2024, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 2 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 № 1376;

- відеозаписи з нагрудної камери поліцейських (вміщені на лазерний компакт-диск), де зафільмовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, спілкування водія та співробітників поліції, момент виявлення ознак алкогольного сп`яніння, проходження огляду, що були переглянуті і досліджені судом (суддею) під час розгляду справи на робочому комп`ютері в залі судового засідання;

- роздруківка з приладу Drager mobile printer, приєднаного до приладу Alcotest 7510 від 04.06.2024, яким зафіксовано вимір 0,82 % проміле в організмі за наслідками проведення перевірки ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатора, що підписана кермувальником;

- акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складений відносно ОСОБА_1 та містить його підпис;

- постанова Печерського районного суду міста Києва від 01.09.2023 у справі № 757/24507/23-п, роздрукована з Єдиного державного реєстру судових рішень про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за адміністративне правопорушення, вчинене 04.06.2023;

- довідка щодо проведених заходів із встановлення повторності вчинення адміністративного правопорушення від 07.06.2024;

- картка обліку адміністративного правопорушення.

Наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу особу водія встановлено на підставі паспорта громадянина України, роз`яснено права та обов`язки, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Голосіївському районному суді міста Києва. Зазначений протокол ОСОБА_1 підписав без зауважень щодо порядку його складання й оформлення, змісту.

Установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 надав усні пояснення, зазначив, що 04.06.2024 відвідував бойового товариша, проїжджав блок-пост, де його оглянули на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, з результатом огляду він не погодився, йому запропонували проїхали у медичний заклад для перевірки результатів, по дорозі до медичного закладу поліцейські йому пояснили, що він може відмовитися від огляду у лікаря. Зателефонувавши своєму товаришу військовому, отримав пораду відмовитися від огляду. не знав, що його дії призведуть до таких негативних результатів.

Захисник ОСОБА_1 клопотав про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП з мотивів, викладених клопотанні від 06.08.2024, де зазначено, що будучи тверезим, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", не погодився з результатом, висловив бажання пройти огляд у медичному закладі, проте по дорозі до лікарні "Соціотерапія" працівники поліції неодноразово вказували на те, що він має право відмовитися від проходження огляду, чим і спровокували ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду в медичному закладі, що відображено на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції. При цьому захисник послався на те, що:

- протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний судом в якості належного доказу, адже суть адміністративного правопорушення, що в ньому викладена, не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить відомостей про повторність;

- результати приладу "Драгер" є недопустимими, адже при його застосуванні не здійснено тестовий забір повітря, не відеозаписі не зафіксовано проведення встановлення мундштука до пристрою перед проведенням тесту, пристрій з мундштуком перебувають поза кадром; відповідно до інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу - приладу "Драгер" кожні 6 місяців повинна проводитися його повірка спеціально уповноваженим персоналом, а як вбачається з роздруківки калібрування відбувалося за 10 місяців до застосування приладу, а в матеріалах справи відсутні докази, які б могли підтвердити залучення спеціалізованої сервісної служби для калібрування приладу;

- суб`єктивна сторона правопорушення відсутня, адже ОСОБА_1 повідомив, що не знав про винесення постанови Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/24507/23-п, розгляд якої відбувся за його відсутності;

- довідка про перекваліфікацію правопорушення є недопустимою, адже не входить у службові повноваження інспектора, яка її складала, складена не у спосіб, передбачений Конституцією України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши пояснення кермувальника, заперечення захисника та наявні докази у сукупності з відеозаписами з нагрудних камер патрульних поліцейських, суд (суддя) не установив передумов для констатації істотних порушень процедури оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та вважає, що установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося в цілому відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735 (надалі по тексту - Інструкція № 1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

У п. 1-7 розділу ІІ Інструкції № 1452/375 закріплено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно п. 10 розділу ІІ Інструкції № 1452/375, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. З викладених положень зазначеної Інструкції № 1452/735, а також і відповідних положень ст. 266 КУпАП слідує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння водія проводиться на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних приладів, та при цьому такий прилад повинен мати свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З переглянутих відеозаписів з нагрудної камери співробітників поліції слідує, що відносно ОСОБА_1 проведено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатору Alcotest 7510 , за результатами якого встановлено позитивний результат - 0,82 %.

У матеріалах справи міститься роздруківка з пристрою Drager mobile printer, яким обладнаний газоаналізатор Alcotest 7510 та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою "Drager Alcotest 7510, у якому зазначено, що в результаті огляду на стан сп`яніння проба позитивна - 0,82 %.

При застосуванні газоаналізатора кермувальнику роз`яснено порядок проходження огляду, проведено контрольний забір повітря.

ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду, пояснив, що випивав пиво більше, ніж 3 години тому, не п`яний. Виявив бажання проїхати для перевірки результату огляду до спеціалізованого медичного закладу. Наявністю сертифікату на застосований прилад не цікавився. В кабінеті у лікаря-нарколога відмовився від проходження огляду.

Заперечення захисника в частині неналежності протоколу через неправильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП відхиляються, оскільки на місці складання протоколу установлено фактори, які свідчать про повторність вчинення адміністративного правопорушення за відповідною частиною ст. 130 КУпАП, у протоколі дії кваліфіковано саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП, до протоколу приєднано як судове рішення, яке доводить факт повторності, так і довідку зі встановлення повторності вчинення адміністративного правопорушення.

У п. 3-5 розділу 7 Інструкції № 1395 у разі неможливості встановити повторність постанова в справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не виноситься, а складається повідомлення про адміністративне правопорушення, яке у п`ятиденний строк разом із наявними матеріалами справи (рапортом, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та засобів, у тому числі тих, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, та іншими доказами) надсилається до підрозділу поліції за місцем проживання (перебування) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою здійснення перевірки на наявність повторності правопорушення та вжиття заходів щодо подальшого розгляду. Після здійснення перевірки на наявність повторності правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 та 3 ст. 130КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу.

У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Необізнаність ОСОБА_1 про ухвалення судового рішення щодо нього про позбавлення права керування транспортними засобами не є підставою вважати, що його дії були кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП неправильно та не узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував на те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більше того, як слідує з фактичних обставин, ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія станом на 04.06.2024, що дає обґрунтовані підстави вважати, що він був обізнаний з застосованими до нього Державою обмеженнями його прав, а саме: права керування транспортними засобами.

Доказів на підтвердження того факту, що дана постанова оскаржена та скасована у встановленому законом порядку матеріали справ не містять.

Станом на час постановлення судового рішення у цій справі захисник на запитання суду повідомив, що постанову Печерського районного суду міста Києва щодо ОСОБА_1 не було оскаржено.

Заперечення захисника в частині недійсності результатів газоаналізатора, адже його з часу його останнього калібрування пройшло більше, ніж пів року, судом (суддею) оцінюються критично, оскільки відомості про порядок проходження газоаналізатором Alcotest 7510 необхідного калібрування з першоджерела подано не було (як-то інструкції від виробника з засвіченим перекладом або ж від органу сертифікації в Україні, офіційних відомостей від Управління патрульної поліції у м. Києві про проходження повірки і калібрування тощо). Крім того, суду (судді) не доведено належними і достовірними доказами та обґрунтованими переконаннями, що покажчик калібрування є визначальним для правильності роботи приладу, який було використано для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України "Про метрологію та метрологічну діяльність" не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Таким чином, газоаналізатори виробництва концерну "Drager Alcotest" (Німеччина), що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 за №1747, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2016 за №1417/29547 "Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями" встановлені міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, а саме для газоаналізаторів - один рік.

Закон України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 за №1747, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.11.2016 за №1417/29547, слід вважати такими джерелами права, які встановлюють юридичні наслідки, що мають значення для оцінки обставин, які є суттєвими для повного і всебічного розгляду даної справи.

Посилання захисника на відсутність доказів, які б підтвердили залучення спеціалізованої служби для калібрування приладу відхиляються як беззмістовні, адже наявність такого роду документів не є обов`язковими для долучення до протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. У той же час ОСОБА_1 та його захисник мали достатньо часу для зібрання і представлення суду своїх доказів, здобуття яких можливе шляхом витребування в порядку Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Заперечення захисника в частині відсутності у інспектора поліції Миколаєнко Наталії повноважень на складання довідок про повторність вчинення адміністративного правопорушення та встановлення фактів повторності оцінюються критично, адже вони узгоджуються з наведеними вище положеннями п. 3-5 розділу 7 Інструкції № 1395, а також посадовою інструкцією старшого інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Миколаєнко Н.В., де, серед іншого, визначено завдання й обов`язки за посадою - здійснення постійного контролю за правомірністю складання адміністративних матеріалів.

При цьому, суд (суддя) враховує, що ОСОБА_1 має посвідчення водія та проходив підготовку в автошколі за для його отримання, де одним з основних напрямків підготовки, як і під час здачі іспитів на водія, є знання Правил дорожнього руху.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також слід взяти до уваги, що відповідно до ст. 17 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Щодо решти непроаналізованих заперечень представника суд (суддя) зазначає наступне. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

За приписами п. 1 ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, судом (суддею) не було встановлено підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, та, відповідно - для закриття провадження у справі.

Оскільки ОСОБА_1 визнається винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, до нього застосовується передбачене законодавством адміністративне стягнення у межах санкції відповідної частини ст. 130 КУпАП та з урахуванням загальних правил накладення стягнення.

У порядку ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024).

Керуючись ст. 23, 33-35, 40-1, 130, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 34 000 (тридцять чотири) грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять ) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Стягувачем за цією постановою державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 307 КУпАП, якими встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя О.В. Бушеленко