Номер провадження: 33/813/2349/24
Номер справи місцевого суду: 502/1531/24
Головуючий у першій інстанції Балан М. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 502/1531/24

Номер провадження: 33/813/2349/24

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання Губара Д.В.,

Особи, які прийняли участь у розгляді справи:

- захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Прожейко Катерина Сергіївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Прожейко Катерини Сергіївни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 23 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 172-11 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає - 17 000 грн.. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 20.06.2024 року о 10:00 годині стрілець 2-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 самовільно залишив позицію « ОСОБА_2 », яка знаходиться в гирлі річки Дунай (Ізмаїльський район), використавши при цьому катер морської охорони, який поблизу позиції «Зевс» виконував навчальні дії та прибув у АДРЕСА_1 . Однак, свою відсутність саме з 10:00 години 20.06.2024 року хотів приховати, намагаючись ввести в оману старшого по позиції старшого сержанта ОСОБА_3 , оскільки він зателефонував старшому сержанту ОСОБА_3 21.06.2024 року о 07:00 годині ранку і повідомив, що знаходиться на катері, який відходить від позиції та йде до м. Кілія, потім буде добиратися до розташування 3-ї стрілецької роти для отримання направлення на ВЛК, після чого зв`язок з ним обірвався.

При проведенні пошукових заходів було встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 покинув позицію, саме 20.06.2024 року о 10:00 годині, а не 21.06.2024 року о 07:00 годині. 21.06.2024 року о 14:00 годині старший солдат ОСОБА_1 прибув до розташування КСП 3-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться в АДРЕСА_2 . Особиста зброя, набої та спорядження старшого солдата ОСОБА_1 залишалися на позиції «Зевс» під охороною. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 1, 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», ст. ст. 11, 14, 16, 128 Закону України «Про Статут внутрішньої служби України» в особливий період, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

На підставі викладених обставин, Т.в.о командира 3-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_4 складено протокол серії А7347 № 12 від 02.07.2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Прожейко Катерина Сергіївна, діюча від імені ОСОБА_1 , зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи. В постанові суду першої інстанції відсутнє надання правової оцінки обставинам, що передували та стали причиною скоєння ОСОБА_1 правопорушення. У ОСОБА_1 були об`єктивні пом`якшуючі обставини, пов`язані безпосередньо з життям і здоров`ям, для залишення позиції за наявної на той момент нагоди, враховуючи її розташування та відсутність інших шляхів щодо швидкого потрапляння в лікарню для надання первинної медичної допомоги при гіпертонічній кризі.

Неможливість отримання належної медичної допомоги безпосередньо на місці розташування позиції, очікування ротації могло б зайняти дужу тривалий час, що ставило під загрозу життя ОСОБА_1 ..

ОСОБА_1 добровільно повернувся до військової частини.

Дії ОСОБА_1 не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, така шкода не була заподіяна.

Посилаючись на такі доводи, апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Захисник ОСОБА_5 адвокат Прожейко К.С. у судовому засіданні підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, надала додаткові пояснення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідальність за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, вчинені в умовах особливого періоду.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-ХІІ особливий період, це період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, із 05:30 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжений відповідними наказами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII Про оборону України (далі - Закон № 1932) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

На підставі частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу(далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок (абзац другий); бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим (абзац третій); беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини (абзац четвертий); дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України (абзац сьомий); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни (абзац одинадцятий).

Як визначено статтею 12 Статуту внутрішньої служби про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо)

Відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно зі статтею 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На підставі статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначена Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно із статтею 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

На підставі статті 3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Ухвалюючи судове рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Під час апеляційного розгляду справи були повторно досліджені наступні докази:

- протокол про військове адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП серії А7347 № 12 від 02.07.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 , в якому особисто правопорушником зазначено, що він самовільно залишив позицію «Зевс», яка розташована в гирлі Дунаю о 10:00 годині 20.06.2024 року, повернувся до розташування 3-ої стрілецької роти, яка знаходиться в АДРЕСА_2 . Провину свою визнає повністю. Просив зважити, що це перший вчинок за час служби (а. с. 3 - 7);

- рапорт т.в.о. 3 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 від 21.06.2024 року щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення (а. с. 8);

- доповідь командира військової частини НОМЕР_1 про подію, яка мала місце 20.06.2024 року (а. с. 9 - 10);

- рапорт т.в.о. командира 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2024 року (а. с. 11);

- рапорт стрільця 2-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти старшого солдата ОСОБА_1 від 21.06.2024 року, в якому він підтвердив обставини викладені в протоколі (а. с. 13);

- службова характеристика ОСОБА_1 від 01.07.2024 року, яка надана т.в.о командира 3 стрілецької роти основних підрозділів військової частини НОМЕР_1 (а. с. 17);

- письмові пояснення ОСОБА_6 від 27.06.2024 року (а. с. 22).

Відповідно до службової характеристики ОСОБА_1 від 01.07.2024 року, наданою т.в.о командира 3 стрілецької роти основних підрозділів військової частини НОМЕР_1 , за час проходження військової служби на посаді стрільця 1 стрілецького 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти старший солдат відділення ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони. Службові та посадові обов`язки виконує на доброму рівні. До виконання службових обов`язків ставиться сумлінно, відповідальний. У повсякденній службовій діяльності виконує вказівки згідно з наказом. Здатний критично оцінювати свої дії, правильно ставиться до командирів і начальників. Освіта вища. За характером спокійний, морально-психологічний стан на доброму рівні, вмотивований, рівень виконавчої дисципліни на доброму рівні. Статути та керівні документи в обсязі займаної посади знає й керується ними в повсякденній діяльності. Стан здоров`я задовільний. Фізично розвинений добре, слідкує за своєю фізичною формою. Успішно і сумлінно виконував бойові завдання по захисту Батьківщини в Донецькій області. Відповідає моральним вимогам до військовослужбовця. Корупційні правопорушення та прийняті за ними рішення відсутні (а. с. 17).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_6 , вона запитала, які у ОСОБА_1 є скарги на стан здоров`я. Він відповів, що вніч на 18.06.2024 року погано спав, в нього боліла спина, оніміла права рука, що іноді, вночі бувають судоми нижніх кінцівок. ОСОБА_6 спитала, можливо йому потрібне лікування, а не ВЛК, на що ОСОБА_1 відповів, може й так. Вона сказала, що зателефонує йому, після того, як доповість молодшому лейтенанту ОСОБА_4 і зателефонує фельдшеру медпункту військової частини молодшому сержанту ОСОБА_7 , що вона і зробила. В той самий день ОСОБА_6 зателефонувала старшому солдату ОСОБА_1 і повідомила, що питання його заміни буде вирішуватись позитивно. Так, як місце служби старшого солдата ОСОБА_1 знаходиться на позиції, яка розташована в гирлі Дунаю, і катер туди йде тільки двічі на тиждень, то це займе деякий час. Також вона поцікавилась станом його здоров`я у цей час, він відповів, що почуває себе краще. 21.06.2024 0 07:13 її зателефонував старший сержант ОСОБА_3 , головний сержант 1-го стрілецький взводу 3-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який визначений там старшим, і повідомив, що біля сьомої ранку йому зателефонував старший солдат ОСОБА_1 і повідомив, що він зараз вибуває з позиції несення служби, що вже перебуває на катері, який прямує у м. Кілію, а потім, він планує прибути на КСП 3-ї стрілецької роти, і що, своє переміщення він узгодив з нею. На що, вона відповіла, що такого узгодження не було, і попросила старшого сержанта уточнити всі обставини, які відбулися, а сама почала телефонувати старшому солдату ОСОБА_1 для з`ясування ситуації. На неодноразові її дзвінки, старший солдат ОСОБА_1 не відповів. О 7:20 про самовільне залишення місця служби на позиції «ЗЕВС» вона доповіла молодшому лейтенанту ОСОБА_4 ..

Через деякий час їй зателефонував старший сержант ОСОБА_3 і повідомив, що він з`ясував, що старший солдат ОСОБА_1 покинув позицію ще вчора, 20.06.2024 о 10:00 на одному із катерів морської охорони, яка відпрацьовувала біля позиції навчальні нормативі, і що сьогодні, 21.06.2024, жоден катер на воду не виходив, і не планується. Тобто старший солдат ОСОБА_1 йому збрехав, що вибув сьогодні, і де той перебував цілу добу, невідомо. ОСОБА_6 запитала де знаходиться зброя і БК ОСОБА_1 , на що ОСОБА_3 відповів, що зброя та БК зараз находяться під охороною солдата ОСОБА_8 , який разом з ОСОБА_1 несуть службу на одній позиції.

Приблизно об 11:00 того ж дня зателефонував старший солдат ОСОБА_1 і повідомив, що пересувається на таксі з м. Кілія до розташування 3-ї стрілецької роти. О 13:30 він прибув на КСП підрозділу, про що вона доповіла молодшому лейтенанту ОСОБА_4 ..

Того ж дня, по прибуттю до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 старшому солдату ОСОБА_1 провели медичний огляд, виміряли тиск, який виявився підвищеним, і направили до Овідіпольської лікарні на стаціонарне лікування, де він і досі перебуває.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Апеляційний суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.172-11 КУпАП за малозначністю і оголосити йому усне зауваження, оскільки вчинене ним діяння містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 4 ст.172-11 КУпАП. Однак внаслідок усіх вищевказаних конкретних обставин події воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, його дії суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам і така шкода фактично не була заподіяна. При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 добровільно повернувся до місця розташування підрозділу, щиро розкаявся та запевнив, що вказані дії більше не повторяться. За місцем проходження служби останній характеризується позитивно, успішно і сумлінно виконував бойові завдання по захисту Батьківщини в Донецькій області.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно прийняти нову постанову про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Прожейко Катерини Сергіївни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Кілійського районного суду Одеської області від 23 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, скасувати. Прийняти нову постанову.

Звільнити ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін