ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
06 листопада 2024 рокуСправа №: 695/3656/24
Номер провадження 3/695/2172/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління СБ України в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, працюючого юрисконсультом СТОВ «Агрофірма Маяк», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-5 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №33 від 05.09.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді юриста СТОВ Агрофірма Маяк, порушив вимоги статті 8 (інформація з обмеженим, доступом, вимога щодо захисту якої встановлена законом, повинна оброблятися в системі із .застосуванням комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю) Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» (далі - „ Закон) та пунктів 42 (друкування і розмноження в установі документів з грифом Для службового користуванняза допомогою електронно-обчислювальної та копіювально-розмножувальної техніки провадиться з урахуванням вимог законодавства у сфері захисту інформації), 50 (розмноження документів з грифом. " Для службового користування здійснюється службою діловодства або іншим структурним підрозділом, визначеним розпорядчим документом установи), 52 (документ з грифом «Для службового користування», одержаний від іншої установи для опрацювання одночасно в кількох структурних підрозділах, копіюється у визначеному пунктом 50 цієї Інструкції порядку, якщо установа, яка с розробником документа, не встановила заборону на його розмноження), 54 (надсилання документів з грифом «Для, службового користування» іншим установам у межах України здійснюється кур`єрською службою установи (кур`єрами), підрозділами урядового Фельд`єгерського зв`язку, підрозділами органів спеціального зв`язку, підрозділами відомчого фельд`єгерського зв`язку у складі Збройних Сил) Типової Інструкції про, порядок ведення обліку, зберігання, використання м знищення документів та Інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову: інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 736.

Зокрема, ОСОБА_1 08.08.2024 перебуваючи на своєму робочому місці на СТОВ Агрофірма Маяк (Черкаська область. Золотоніський район с. Піщане) зробив копію (на не категорованому копіювальному апараті) договору на виконання мобілізаційного завдання від 30.09.2022 №М-65/ДСК (гриф обмеження доступу для службового користування) укладеного між СТОВ Агрофірма Маяк та Золотоніською районною державною адміністрацією, який потім власноручно доставив разом з листом відповіддю Про неможливість надання техніки №223 від 08.08.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно Переліку відомостей, що становлять службову інформацію затвердженого розпорядженням голови Золотоніської районної державної адміністрації №68 від 06.03.2020, інформація, що міститься в зазначеному договорі підпадає під дію пункту 2.5. зазначеного переліку та містить відомості з грифом обмеження доступу «Для службового користування».

Посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_2 ), яка прийняла лист від вищезазначеного представника СТОВ Агрофірма Маяк, не допущена до роботи з документами, що містять службову інформацію з мобілізаційних питань або з питань спеціальної інформації вимоги пункту 74 ПКМУ 736, що також підтверджується поясненнями ОСОБА_2 .

Зазначене вказує на те, що порушення ОСОБА_1 порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію зібрану у сфері оборони країни, призвело до розголошення названою особою такої інформації особі, яка не мала повноважень на ознайомлення з нею.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.212-5 КУпАП (порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, що призвело до розголошення такої інформації.)

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, надав письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, оскільки він не є відповідальною особою за виконання військово-транспортного обов`язку у СТОВ «Агрофірма «Маяк», ніяким чином не контактує із ІНФОРМАЦІЯ_3 , не доставляє жодних документів до них та не має доступу до вищевказаного договору.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона працює в ІНФОРМАЦІЯ_4 діловодом та в її обов`язки входить прийом та реєстрація документів, які надходять. Допуску до державної таємниці та роботи з документами, які містять службову інформацію вона немає. 08.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 від СТОВ «Агрофірма Маяк » надійшов лист № 223 від 08.08.2024 року відповідь на запит, про неможливість поставити техніку, а саме навантажувач для потреб ЗС. До цього листа було долучено копія наряду № 94 від 07.08.2024 році та копія договору М-645/ДСК від 30.09.2022 року. Вказаний лист вона зареєструвала за вх. № 5741 від 08.08.2024 та передала начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 . З коротким змістом договору № М-65/ДСК від 30.09.2022року вона ознайомилася при реєстрації. Вказаний лист приніс юрист СТОВ «Агрофірма Маяк».

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідка, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 212-5 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, що призвело до розголошення такої інформації.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державної таємниці.

Відомості, що становлять державну таємницю, це інформація у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки і охорони правопорядку, розголошення якої може завдати шкоди національній безпеці України і які рішенням державних експертів з питань таємниць визнано державною таємницею та включено до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю (ЗВДТ). З моменту опублікування зазначеного Зводу (змін до нього) ці відомості підлягають охороні з боку держави як такі, що становлять державну таємницю, хоча б на цей час вони ще не були матеріалізовані.

Зовнішньою (матеріальною) ознакою віднесення документа, виробу або іншого матеріального носія інформації до предметів, що містять відомості, які становлять державну таємницю, є наданий йому гриф секретності реквізит матеріального носія таємної інформації, який засвідчує ступінь її секретності («особливої важливості», «цілком таємно», «таємно»). Строк, протягом якого діє рішення про віднесення інформації до державної таємниці, встановлюється Державним експертом з питань таємниць, але не може перевищувати для зазначених видів інформації відповідно 5, 10, 30 і років. Проте після закінчення зазначеного строку його може бути подовжено.

Конкретні види інформації, яка належить до державної таємниці, перелічені у Законі України «Про державну таємницю». Ними є інформація у сфері: 1) оборони; 2) економіки, науки і техніки; 3) зовнішніх відносин; 4) у сфері державної безпеки та охорони правопорядку.

Конкретні відомості можуть бути віднесені до державної таємниці за ступенями секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно» лише за умови, що вони належать до зазначених чотирьох категорій і їх розголошення завдаватиме шкоди інтересам національної безпеки України.

Забороняється віднесення до державної таємниці будь-яких відомостей, якщо цим звужуватимуться зміст і обсяг конституційних прав та свобод людини і громадянина, завдаватиметься шкода здоров`ю та безпеці населення.

Не належить до державної таємниці інформація; про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту; про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, які сталися або можуть статися і загрожують безпеці громадян; про стан здоров/я населення, його життєвий рівень, зокрема харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення; про факти порушень прав і свобод людини і громадянина; про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб; інша інформація, яка відповідно до законів та міжнародних договорів, згоду на обов/язковість яких надано Верховною Радою України, не може бути засекречена.

Відомості у різних сферах, які визнані державною таємницею, конкретизовані у Зводі відомостей, що становлять державну таємницю. Питання про те, чи становлять ті чи інші відомості державну таємницю, у кожній справі має вирішуватися на підставі висновку експертизи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 212-5 полягає у порушенні порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, що призвело до розголошення такої інформації.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктами цього правопорушення можуть бути як посадові особи, так і громадяни.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на посаді юрисконсульта СТОВ «Агрофірма Маяк», з 01 лютого 2019 року, що підтверджується наказом директора СТОВ «Агрофірма Маяк» № 7-п від 31.01.2019.

З огляду на зазначене встановлено, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-5 ч.1 КУпАП та зобов`язаний знати вимоги Закону України «Про державну таємницю» та «Типової Інструкції про, порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та Інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову: інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 736.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-5 КУпАП знайшла своє повне підтвердження у суді та підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених у судовому засіданні, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 33 від 05.09.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 при складанні працівником УСБУ в Черкаській області протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.212-5 був присутнім, копію даного протоколу отримав. Зауважень або заперечень на дії працівників Управління СБ України в Черкаській області ОСОБА_1 не зазначив та підписався у ньому, у відповідній графі протоколу зазначив, що з протоколом не згідний. Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ;

- наказом № 7-п від 31.01.2019 року про призначення ОСОБА_1 на посаду юрисконсульта СТОВ «Агрофірми Маяк»;

- супровідним листом Золотоніського РВ УСБУ в Черкаській області першому заступнику голови Золотоніської районної військової адміністрації ОСОБА_3 щодо надання інформації щодо укладання Золотоніською районною військовою адміністрацією договорів на виконання мобілізаційного завдання №М-65/ДСК з СТОВ «Агрофірма «Маяк», та повідомлення чи надавалася СТОВ «Агрофірма Маяк» згода на ознайомлення працівників підприємства зі змістом зазначеного договору;

- відповіддю Золотоніської районної військової адміністрації до Золотоніського РВ УСБУ в Черкаській області, згідно якої СТОВ «Агрофірма Маяк» не надавалися згоди (дозволи) на розмноження та ознайомлення працівників зі змістом договору № М-65/ДСК від 30.09.2022;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 29.08.2024 року, згідно яких вона працює в ІНФОРМАЦІЯ_4 діловодом та в її обов`язки входить прийом та реєстрація документів, які надходять. Допуску до державної таємниці та роботи з документами, які містять службову інформацію вона немає. 08.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 від СТОВ «Агрофірма Маяк » надійшов лист № 223 від 08.08.2024 року відповідь на запит, про неможливість поставити техніку, а саме навантажувач для потреб ЗС. До цього листа було долучено копія наряду № 94 від 07.08.2024 році та копія договору М-645/ДСК від 30.09.2022 року. Вказаний лист вона зареєструвала за вх. № 5741 від 08.08.2024 та передала начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 З коротким змістом договору № М-65/ДСК від 30.09.2022року я ознайомилася при реєстрації. Вказаний лист надійшов від представника СТОВ «Агрофірма Маяк», але як його звати вона не знає;

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 29.08.2024 року, згідно яких він працює на посаді заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , начальником мобілізаційного відділення та має допуск до державної таємниці за формою 3. В його обов`язки входить забезпечення проведення заходів мобілізації людських і транспортних ресурсів до ЗСУ та інших військових формувань. На виконання мобілізаційного розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 04.08.2024 року № 1021/М671 ДСК, для укомплектування військової частини НОМЕР_1 технікою зокрема фронтальним навантажувачем, ним було надано пропозиції на вилучення у СТОВ «Агрофірма Маяк», вказаного навантажувача. З цією метою ним було підготовлено наряд № 94 від 07.08.2024 року про вилучення фронтального навантажувача НК 632 (2013 р.в.) НОМЕР_2 , який був підписаний керівництвом Золотоніської районної військової адміністрації та ІНФОРМАЦІЯ_3 та 08.08.2024 року був доставлений у СТОВ «Агрофірма Маяк», отримав ОСОБА_6 . В тай же день до ІНФОРМАЦІЯ_2 від СТОВ «Агрофірма Маяк» надійшов лист відповідь за № 223(їх вхідний № 5741 від 08.08.2024) підписаний директором СТОВ «Агрофірма Маяк» ОСОБА_7 та в якому вони повідомили про неможливість поставити вказану в наряді техніку. Крім цього, в листі було зазначено, що СТОВ «Агрофірма Маяк» з Золотоніською районною військовою адміністрацією укладено договір на виконання мобілізаційного завдання М-10-р/ДСК від 30.09.2022 року та виклали інформацію, яку ІНФОРМАЦІЯ_3 не запитували. Також СТОВ «Агрофірма Маяк» до даного листа долучили копію договору на виконання мобілізаційного завдання від 30.09.2022 року № М-65/ДСК, який було укладено між СТОВ «Агрофірма Маяк» та Золотоніською районною військовою адміністрацією. Даний лист відповідь від СТОВ «Агрофірма Маяк» до ІНФОРМАЦІЯ_2 було надано нарочно, отримала його діловод групи документального забезпечення ОСОБА_2 , яка зареєструвала вхідний документ і надала його на підпис керівництву. При цьому, ОСОБА_2 не має відповідного допуску до роботи з документами, які мають службову інформацію, тобто діями СТОВ «Агрофірма Маяк» було допущено розголошення службової інформації;

- копією супровідного листа відповідді СТОВ «Агрофірма Маяк» № 223 від 08.08.2024 р., адресованого ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- копією наряду № 94 від 07.08.2024 році на поставку НК 632 (2013 р.в.) НОМЕР_2 .

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Разом з тим, ОСОБА_1 , заперечуючи свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-5 КУпАП, не наводить жодних доводів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, посилання ОСОБА_1 на відсутність у його діях вини у формі прямого умислу не містять жодних доказів на їх підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, під час судового розгляду ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами обґрунтування невизнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-5 КУпАП.

Доводи, зазначені під час розгляду даної справи з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не спростовують події правопорушення, не впливають на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.212-5 ч.1 КУпАП та не дають підстав для закриття провадження у справі з підстав, наведених особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушивши вимоги Типової Інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання м знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 736, 08.08.2024 вчинив порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, що призвело до розголошення такої інформації, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення та в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-5 КУпАП.

Суд зазначає, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 212-5 КУпАП, обґрунтовані та визначені законом.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-5 КУпАП, та вину його у вчиненому доведено поза розумним сумнівом.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов"язкова до застосування як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини у складі Великої палати у рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні «Шмауцер протии Австрії» від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Поряд з цим, ЄСПЛ відносить до кримінально-правової санкції й позбавлення прав на управління транспортним засобом, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй в провину, мати достатньо часу для підготовки свого захисту, отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї, обов"язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов"язку доводити свою непричетність до вчинення порушення (рішення ЄСПЛ у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року).

Системний аналіз вищезазначеної практики ЄСПЛ свідчить про те, що гарантії ст.6 Конвенції поширюються також на осіб, які вчинили діяння, що відповідно до національного законодавства хоч і не є злочинами, але визнаються кримінальними у конвенційному значенні.

При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В якості обставин, що згідно зі ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Обставин, що згідно зі ст. 35 КУпАП, обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи, майнового стану, ступеню вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 212- 5 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2024 року складає 605,60 грн.

Доказом того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду є копія пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 05.10.2016 року, згідно якої ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 23, 33, 40-1, 212-5, 221, 276, 283,284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-5 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Бойко Н.В.