ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2554/24 Справа № 173/2356/23 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Білого І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Білого Івана Миколайовича, подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

на постанову судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-4 та ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, внаслідок закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Білий І.М. посилається на незаконність та необґрунтованість постанови суду, яку було винесено з грубим порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП захисник вказує, що в матеріалах справи відсутні докази порушення саме ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення від 28.07.2023 відсутня будь-яка слідові картина, яка могла б дати стовірну інформацію про ДТП, яка сталася, і чи сталася вона взагалі; протокол огляду не містить зображень жодного транспортного засобу чи слідів контакту транспортних засобів; наявність на оглянутій проїзній частині фрагментів лакофарбового покриття та прозорого скла, на думку захисника, не означає, що ці предмети мають відношення до транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 ; жодних експертиз на предмет встановлення належності вказаних фрагментів до конкретного автомобіля не встановлено.

Інші протоколи огляду також не несуть жодного доказового значення, оскільки ними лише оглянуто трактор без жодних пошкоджень, який знаходиться на території фермерського господарства, а також автомобіль «Volkswagen», який також знаходиться на території фермерського господарства.

Незважаючи на те, що автомобіль «Volkswagen» має пошкодження передньої частини кузова, матеріали справи не містять інформації щодо обставин їх утворення, а також відсутня інформація, кому належить вказаний транспортний засіб та хто ним користується.

Пояснення тракториста ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - власника фермерського господарства, слід оцінювати критично, оскільки у разі встановлення вини ОСОБА_2 у ДТП, саме вони мали б нести матеріальну відповідальність за ремонт пошкодженого транспортного засобу.

З рапорта чергового ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 2 пров. 3/173/817/2023) убачається, що саме ОСОБА_1 зателефонував до поліції та повідомив про ДТП, зазначивши, що саме трактор скоїв ДТП, зачепивши його автомобіль. Окрім того ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали свої пояснення під впливом працівників поліції, а саме працівника УВБ ОСОБА_4 , у якого з ОСОБА_1 тривалий час були неприязні відносини. Сам рапорт працівника поліції (а.с. 3 пров. 3/173/817/2023) не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АДД №256395 відносно ОСОБА_1 було складено лише 29.07.2023, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП; жодні права ОСОБА_1 роз`яснено не було.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП захисник зазначає, що ОСОБА_1 залишився на місці ДТП після того, як трактор, який допустив з ним зіткнення, поїхав з місця ДТП; ОСОБА_1 зателефонував до поліції, дочекався приїзду працівників поліції, які складали якісь документи та повідомили, що знайшовся трактор, який поїхав з місця ДТП і спитали, чи зможе ОСОБА_1 самостійно їхати. Автомобіль, яким керував ОСОБА_1 був на ходу, тому ОСОБА_1 разом з працівниками поліції поїхав до фермерського господарства, де, за наявною інформацією, ходився трактор, причетний до ДТП.

Спочатку за ініціативою ОСОБА_1 намагались вирішити ситуацію мирним шляхом, проте до фермерського господарства приїхав працівник УВБ в Дніпропетровській області - ОСОБА_4 , який мав неприязне відношення до ОСОБА_5 і дізнавшись, що сталася ДТП за участю останнього, вирішив використати цю ситуацію для зведення особистих рахунків.

ОСОБА_4 сказав зупинити процедуру оформлення Європротоколу і довгий час спілкувався наодинці з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , обманом і завуальованими погрозами змусивши останніх надати пояснення проти ОСОБА_1 , натомість обіцяючи своє заступництво фермерському господарству.

ОСОБА_4 ще телефоном наказав працівникам № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дпропетровській області «оформлювати ОСОБА_1 по повній», що в подальшому і було виконано.

Неприязні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 полягали в тому, що ОСОБА_4 , або так зване «кришування» осіб, які займаються незаконною порубкою дерев, в тому числі й на території, що знаходилась під юрисдикцією ОСОБА_1 , як дільничного інспектора. Відмовившись від «співпраці», а саме від бездіяльності в разі виявлення осіб, які здійснюють незаконну порубку деревини, ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_4 , що він буде жорстко та відповідно до закону реагувати на подібні правопорушення і що на «його території», не буде «чорних лісорубів».

18.07.2023, приблизно в той же час, коли відбулася ДТП за участю ОСОБА_1 у Верхньодніпровському районі сталася незаконна порубка лісу, на яку було направлено працівників поліції. Як раз повз того місця, де ОСОБА_1 чекав працівників поліції після ДТП, проїхав так званий «чорний лісоруб», відомий ОСОБА_1 як ОСОБА_7 . Проте ОСОБА_4 вирішив скористатися ситуацією та відволікти увагу від лісорубів, спрямувавши всі зусилля місцевих поліцейських на власного співробітника - ОСОБА_1 .

Отже, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 є не доведеним.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП захисник зазначає, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння фактично не проводився; складання матеріалів про адміністративне правопорушення було проведено з порушенням вимог КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Так, протокол, у порушення вимог ст. 256 КУпАП, складено не на місці зупинки транспортного засобу; він не підписаний ОСОБА_1 , права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП йому не роз`яснювалися.

Поліцейським належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України для того, щоб пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Доказом порушення ПДР не може бути відеозапис, через відсутність посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на конкретний технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, відео не є безперервним.

Із самого відеозапису вбачається, що він розпочинається задовго опісля події ДТП, приблизно о 01:44 годині 28 липня 2023 року, при тому, що ДТП відбулася не пізніше 20:00 годин 27 липня 2023 року.).

У порушення п.9 розділу II Інструкції, водія ОСОБА_1 не було доставлено до закладу охорони здоров`я для проведення огляду не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

На відеозаписі голос за кадром (працівник поліції ) зазначає, що «Шебела хочет на освидетельствование в больницу, а от драгера отказывается».

Протягом всього відеозапису ОСОБА_1 висловлює своє заперечення щодо правомірності пропозиції проходити огляд на стан сп`яніння, так як жодних правил дорожнього руху він не порушував, таким чином відсутні підстави для такої пропозиції. При цьому ОСОБА_1 заперечує алкогольне сп`яніння та в жодному разі не відмовляється пройти освідування, навпаки на часі 04:02:18 Шебела погоджується їхати до медичного закладу для проходження огляду.

Проте працівники поліції, виконуючи вказівку ОСОБА_4 щодо провокації ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, самі почали відмовляти ОСОБА_1 їхати до медичного закладу одразу ж, а пропонували дочекатись «Клешню» (начальника Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області), який сам буде вирішувати, що далі робити з ОСОБА_1 , тому що від нього все залежить.

На відео № 8 чути спілкування між поліцейськими: «давай сначала 124, службове розслідування і штраф, а Бабій роздув ситуацію».

Також на відео зазначається, що відносно ОСОБА_1 намагаються скласти протокол за ст. 130 КУпАП саме «для звільнення» ОСОБА_1 .

Сама якість відео та звуку не дозволяє належним чином встановити обставини та стверджувати про однозначну та чітку відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП було складено відносно ОСОБА_1 раніше, ніж йому було запропоновано пройти освідування.

Щодо закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП апелянт посилається на те, що суд першої інстанції з`ясував, що ОСОБА_1 вину у вчинені інкримінованого правопорушення не визнав, що фактично свідчить про незгоду останнього із закриттям провадження за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене, а також з огляду на приклад наявної практики Дніпровського апеляційного суду (постанова від 17.06.202 у справі № 932/680/24), апелянт просить скасувати постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2024, та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 не винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 122-4 та ст.124 КУпАП та закрити провадження у справі за п.1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Білий І.М. підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити. Додатково сторона захисту зазначила, що скарг на дії працівника УВБ в Дніпропетровській області ОСОБА_4 вони не подавали.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявка суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Приймаючи рішення про закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП суд першої інстанції посилався на те, що датою вчинення правопорушення є 18 липня 2023 року та на час розгляду справи минуло більше одного року, що вказує на закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

З такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Приписи ст.247 КУпАП є імперативними, а отже вказують на те, що суд у разі закінчення строків повинен лише закрити справу і не вирішувати жодних інших питань.

Положеннями ч.2 ст.38 КУпАП визначено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій і четвертій цієї статті.

Згдіно вимог ч.7 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

При цьому, слід враховувати правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року (справа №308/8763/15-а), згідно якої п.7 ч.1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Матеріали даної справи свідчать про те, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130, ст.122-4, ст.124 КУпАП вчинено - 27 липня 2023 року та станом на день розгляду справи у суді першої інстанції - 24 вересня 2024 року спливли строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст.38 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення суду першої інстанції про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130, ст. 122-4, ст.124 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП є законним, оскільки ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Отже доводи захисника про те, що суд першої інстанції за відсутності у справі належних доказів вини ОСОБА_1 незаконно закрив провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, а також про те, що оскільки ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях не визнав, цей факт свідчить про його незгоду із закриттям провадження за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, є неспроможними. З огляду на це доводи апеляційної скарги сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на що вказує апелянт, не перевіряються.

При цьому, посилання захисника з цього приводу на певні рішення апеляційних судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення апеляційного суду, зокрема й те, на яке посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

Істотних порушень вимог процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які є підставою для зміни чи скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Білого І.М., поданої в інтересах ОСОБА_1 , є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Білого Івана Миколайовича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року, якою на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО