Справа № 473/501/24
Провадження № 3/473/347/2024
П О С Т А Н О В А

іменем України

"15" лютого 2024 р. м. Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Домарєва Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Козаченко О.І.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справи про адміністративні правопорушення, що надійшли від Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кудрявцівка Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, неодруженого, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; 10.01.2024 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.2 ст.126, ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн.,

- за ч.5 ст.126, ч.4 ст.121 КУпАП,

в с т а н о в и в:

30.01.2024 до суду, з протоколами ААД №582819 та ААД №582820 від 20.01.2024, надійшли справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ААД №582819 від 20.01.2024, ОСОБА_1 20.01.2024 о 19:59 в м. Вознесенську, по вул. Одеській, керував транспортним засобом «АЗЛК 2140», номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування даним транспортним засобом, чим вчинив повторне протягом року правопорушення (постановою БАД №600910 від 10.01.2024 за ч.2 ст.126 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.). Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення вимог п.2.1 (а) Правил дорожнього руху та за ч.5 ст.126 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ААД №582820 від 20.01.2024, ОСОБА_1 20.01.2024 о 19:59 в м. Вознесенську, по вул. Одеській, керував транспортним засобом «АЗЛК 2140», номерний знак НОМЕР_1 , у якого не працювали задні габаритні ліхтарі темної пори доби, чим вчинив повторне протягом року правопорушення (постановою БАД №600910 від 10.01.2024 за ч.1 ст.121, ч.2 ст.126, ст.36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.). Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення вимог п.31.6 (б) Правил дорожнього руху та за ч.4 ст.121 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні даних правопорушень визнав, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Пояснив суду, що має намір отримати посвідчення водія, однак, має з цим складнощі, оскільки є особою без реєстрації місця проживання. Зазначив, що опинився у складних життєвих обставинах, офіційно не працевлаштований, є сиротою, як і його співмешканка. Наразі винаймає житло в с. Яструбинове Вознесенського району, де проживає разом із співмешканкою та їхнім спільним 1-річним сином (копію свідоцтва про народження дитини надав). Так, 30.01.2024 в них вдома закінчилась дитяча молочна суміш та потрібно було купити деякі ліки, а тому, внаслідок ситуації, що склалась, знайомий надав йому автомобіль, щоб він мав змогу поїхати до міста та купити необхідне, оскільки вже був вечірній час та рух громадського транспорту не здійснювався, а в селі потрібні їм суміш та ліки неможливо купити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та вивчивши матеріали справ про адміністративні правопорушення: протоколи про адміністративні правопорушення ААД №582819 та ААД №582820 від 20.01.2024, копію постанови БАД №600910 від 10.01.2024 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121, ч.2 ст.126, ст.36 КУпАП, довідку інспектора СРПП Вознесенського РУП про відсутність у ОСОБА_1 посвідчення на право керування транспортними засобами, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.4 ст.121 КУпАП, є доведеною, виходячи з наступного.

У відповідності з п.2.1 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 ст.126 КУпАП встановлено настання адміністративної відповідальності за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Так, ч.2 ст.126 КУпАП, передбачено настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з п. 31.6 (б) зазначених вище Правил, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Частина 4 ст.121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.121 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.126 КУпАП та ч.4 ст.121 КУпАП.

Згідно із ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо; якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Разом з цим, у відповідності із ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Згідно із ст.17 КУпАП, особа, яка діяла у стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності. Тобто, особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Об`єктами захисту від небезпеки є державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, установлений порядок управління.

За змістом поняття крайньої необхідності й визначаються умови, за яких дії особи в цьому стані не є адміністративним правопорушенням. У разі крайньої необхідності відбувається зіткнення двох інтересів: загроза заподіяння шкоди одним охоронюваним законом інтересам усувається шляхом заподіяння шкоди, хоча й меншої, іншим.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза зазначеним охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують посилання в статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».Небезпека за таких обставин не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Це - одне з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Таким чином, оцінивши наявні у справах докази в сукупності, суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, а відтак, провадження у справах відносно нього за ч.5 ст.126, ч.4 ст.121 КУпАП підлягає закриттю, відповідно до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.36, п.4 ч.1 ст.247, ст.ст. 251, 252, 283-285КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Об`єднати справи про адміністративні правопорушення №473/501/24, провадження №3/473/347/2024 (протокол ААД №582819) та №473/503/24, провадження №3/473/348/2024 (протокол ААД №582820) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП та ч.4 ст.121 КУпАП, відповідно, в одне провадження під загальним номером №473/501/24 (провадження №3/473/347/2024).

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126, ч.4 ст.121 КУпАП, - закрити, на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя Н.В.Домарєва