Провадження № 3/202/7711/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Дребот І.Я. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , місце роботи, посада: офіційно не працює, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

10.08.2024 року о 09 год. 25 хв. в Донецькій області Лиманській ОТГ Краматорського району с. Шандриголове перехрестя вулиць Гутченка та Шевченка гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mersedes-benz Vito д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 01 жовтня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, однак забезпечив участь належним чином уповноважених захисників.

Так, адвокати правопорушника просили провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, посилаючись на те, що під час складання протоколу, ОСОБА_1 не відмовився від проходження медичного огляду, про що зазначив в протоколі, до того ж поліцейський не здійснив попередній огляд за допомогою алко-драгера, оскільки саме з цього моменту (виявлення) починається рахунок двох годин на проходження водієм медичного огляду у відповідному медичному закладі. Правопорушник здійснив відповідний огляд у Медичному центрі з профілактики та лікування залежності» про що отримав висновок № 949 від 10.08.2024 року. Час 13:03, що на думку адвокатів, вказує що правопорушник встиг у зазначений законом двохгодинний термін і відразу отримані відомості медичного огляду були надані поліцейському. Отриманий медичний висновок встановив відсутність у організмі ОСОБА_1 алкоголю та наявності психо-активних речовин.

Суд, заслухавши думку захисників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвокатів Кузьміна Р.В. та Федоренка Є.В. та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 не визнав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 10 серпня 2024 року серії ААД№982483 ОСОБА_1 , в якому останній надав пояснення про те, що він не відмовляється їхати на освідчення тому, що він викликав 102, оскільки працівник патрульної поліції Чернятін Є порушив Закони України і безпідставно складає протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи також наявний рапорт працівників поліції від 10.08.2024, з якого вбачається, що під час патрулювання Лиманської ОТГ Краматорського району с. Шандриголове перехрестя вулиць Гутченка та Шевченка приблизно о 09 год. 25 хв. згідно з ст. 8 ЗУ «Про військовий стан» було зупинено т.з. Mersedes-benz Vito д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водій здійснив зупинку з порушенням п. 2.4 ПДР України, а саме зупинився на перехресті, чим порушив вимоги п. 15.9 ПДР України, через що було винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Під час розгляду справи, у водія були помічені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що останній протягом 10 хв. чіткої відповіді не надав, ухилявся від відповіді. Дана поведінка була оцінена як відмова від проходження огляду. На гр. ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також в матеріалах справи наявні Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 470926 від 10.08.2024 якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В матеріалах справи наявні витяг з армору відносно ОСОБА_1 , матеріали фото та відео-фіксації адміністративного правопорушення.

Суддя критично оцінює пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників, які в судовому засіданні заперечували факт відмови правопорушником від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Дані доводи спростовуються оглянутим відеозаписом з відеореєстратора працівників поліції від 10 серпня 2024 року, з якого чітко вбачається, що з часу 10 год. 31 хв. працівники патрульної поліції запідозривши, що водії перебуває під впливом наркотичних речовин, запропонували правопорушнику пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак останній відмовився, на що поліцією було складено відповідний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Правопорушником долучено до матеріалів справи копію висновку № 949 від 10.08.2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що 10.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся о 13: 03 год. в Комунальне некомерційне підприємство «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» з метою медичного огляду лікарем-наркологом за власною ініціативою. Після проведеного огляду, інтерпретації клініко-анамнестичних даних та додаткового обстеження: дослідження кількісного вмісту алкоголю у видихаємому повітрі методом електрохімічного аналізу приладом Алкотестер «Alcotest 6820» s/n ARSL -0048: 0,00% алкоголю; дослідження методом імунохроматографічного аналізу на наявність психоактивних речовин у сечі не виявлено. Встановлено, що гр. ОСОБА_1 ознак сп`яніння не має, тверезий.

Згідно Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 № 1103 (надалі Порядок), визначено процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду.

Згідно з п. п.2,3,4 Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктами 6-8 Порядку визначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачаєьться з матеріалів відеозапису, працівниками патрульної поліції о 10: 31 год було запідозрено, що у водія ОСОБА_1 є ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано останньому пройти огляд у медзакладі, на що останній відмовився, однак самостійно пройшов огляд, про що долучив висновок, у якому зафіксовано факт звернення до медзакладу 10.08.2024 о 13: 03 год, що перевищує дві години, втсановлені в п. 7 Порядку. Враховуючи наведене, суд не бере до уваги даний висновок, оскільки такий отримано з порушенням часу (дві години з моменту виявлення (10 год. 31 хв. закінчились о 12 год. 31 хв.) встановленого п. 7 Порядку.

Пояснення надані ОСОБА_1 (письмовими) та його захисниками під час судового засідання дають суду підстави вважати, що останній намагаються ввести суд в оману щодо дійсних обставин вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких істотних порушень вимог закону під час складення адміністративного протоколу, які б вплинули на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Поліцейськими було роз`яснено ОСОБА_1 відповідно до вимог законодавства процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була добровільною, будь-якого примусу відносно нього зі сторони співробітників поліції не зафіксовано.

При цьому суд звертає увагу на те, що матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Ніяких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ні ОСОБА_1 , ні його захисники не надали.

Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Пункт 1.3ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, закріплено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином суд приходить до висновку, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисників спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.17ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23лютого 2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21липня 2011року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів.

Відповідно до ст.23КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.

Відповідно ст.33 Кодексу України про адміністративне правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Своїми умисними діями, які виразились у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130КУпАП передбачає накладення стягнення за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, вважає за можливе застосувати адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки за таких обставин може бути досягнута мета перевиховання й попередження нових правопорушень, пов`язаних із порушеннями Правил дорожнього руху України.

На підставі ст.40-1КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено стягнення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 33-35, 40-1, 283-284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , місце роботи, посада: офіційно не працює, РНОКПП НОМЕР_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , місце роботи, посада: офіційно не працює, РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора та може бути звернута до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Суддя І. Я. Дребот