Справа № 946/2791/24 Провадження № 3/946/1235/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді Присакар О.Я., за участю секретаря судового засідання Воронової В.Є., представника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , представника потерпілої ОСОБА_2 , ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 301954, 08.03.2024 року о 10 год. 30 хв. за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_4 в ході якої вславлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим вчиним домашнє насильство психологічного характеру, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Брошкова І.Г. просила закрити провадження по справі з підстав, викладених письмових запереченнях від 23.04.2024 року, які також у судовому засіданні підтримав ОСОБА_3 відповідно яким зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складено із порушеннями, а також обставини зазначені в протоколі не відповідають фактичним подіям справи, у зв`язку із чим, є підстави вважати відсутність в моїх діях складу адміністративного правопорушення. При складенні протоколу про адміністративне правопорушення не були зазначені прізвища та адреси свідків. Натомість до матеріалів адміністративної справи додані пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які нібито є свідками подій, однак жодних даних про них до протоколу від 30.03.2024 року внесено не було. Пояснення деяких осіб, які долучені до матеріалів справи жодним чином не стосуються події, яка сталася 08.03.2024 року, зокрема пояснення ОСОБА_7 , яка зазначає, що приїжджала 24.02.2024 року. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 наявні конфліктні відносини з приводу проживання малолітніх дітей з ОСОБА_3 , діти почали проживати разом з ОСОБА_3 з 05.10.2023 року, що підтверджено довідкою № 1353 від 01.12.2023 року, виданою Кислицьким старостинським округом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Після припинення шлюбних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 почав проживати окремо за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 разом з дітьми. ОСОБА_4 спочатку виїхала до м. Одеси, а потім повернулася до м. Ізмаїла та стала проживати разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Цивільна справа № 946/7643/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу знаходиться у провадженні судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Смокіної Г.І., 01.04.2024 року ухвалою суду було надано строк на примирення на підставі заяви ОСОБА_4 , яка вважає, що сім`ю можливо зберегти, сварки виникають з приводу дітей, тобто жодної загрози для її життя й здоров`я та дітей не існує. Аліменти на утримання ОСОБА_3 сплачувалися вчасно, однак після того, як ОСОБА_4 залишила дітей на утримання та виховання ОСОБА_3 , ним було подано позовну заяву про припинення стягнення аліментів на утримання дружини та утримання дітей, які були стягнуті на користь ОСОБА_4 , цивільна справа № 946/8968/23 знаходиться в провадженні судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_8 . ОСОБА_3 займається вихованням, утриманням, доглядом, оздоровленням, розвитком дітей. Мати дітей з дітьми не проживала через свою агресивну та нестримну поведінку, оскільки існує загроза для нормального розвитку дітей, коли вона з`являється в будинку за місцем проживання ОСОБА_3 завжди вчиняє скандали, поводиться неадекватно та провокує конфліктні ситуації, у зв`язку з чим ОСОБА_3 неодноразово звертався до поліції. 08.03.2024 року о 10.30 год. ОСОБА_4 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , без попередньої домовленості, приїхали до місця проживання ОСОБА_3 , без його дозволу увійшли на територію мого будинку, заглядали у вікна, намагалися увійти до будинку та у агресивній формі просили дати дітей на побачення. ОСОБА_3 спокійно попросив їх покинути подвір`я, однак на таке прохання вони не звертали уваги, зокрема ОСОБА_5 почала на нього кричати та поводилася неадекватно, провокуючи конфліктну ситуацію. ОСОБА_4 стояла осторонь або ходила по двору. Та ситуація, яка сталася була сваркою з взаємними образами та нецензурною лексикою, будь-якого виду насильства з боку ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 не вчинялись та наміру не було. Також зазначив, що сварка між ним, ОСОБА_4 та її матір`ю ОСОБА_5 , про яку йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення, не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що його може бути притягнуто до адміністративної відповідальності. иВважає, що працівник поліції склав протокол, з якого не вбачається чи словесний конфлікт викликав будь-які наслідки, передбачені п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та помилково дійшов висновку про вчинення мною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП. Сварка була спровокована, у зв`язку з тим, що існує спір щодо визначення місця проживання дітей, в провадженні судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Баннікової Н.В. знаходиться цивільна справа № 946/2695/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області та орган опіки та піклування Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визначення місця проживання дітей. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2024 року провадження по справі було відкрито. Рішенням Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 01.02.2024 року № 28, було вирішено надати матері ОСОБА_4 право спілкуватись з дітьми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме щосуботи забирати дітей з місця їх проживання за адресою: АДРЕСА_3 . до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 та повертати дітей батькові ОСОБА_3 щонеділі о 16.00 з місця проживання матері за адресою: АДРЕСА_2 спілкування матері з дітьми у святкові дні відбуватиметься за взаємною домовленістю між батьками. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2024 року мене було зобов`язано забезпечувати побачення і спілкування малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кожну першу та третю суботу місяці з 10 години із залишенням дітей на ніч (за адресою проживання позивача: АДРЕСА_2 ) до 15.00 неділі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП НОМЕР_1 , для проведення спільних зустрічей з мамою без участі інших осіб. У виконання рішення Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 01.02.2024 року № 28 та ухвали суду від 04.04.2024 року ОСОБА_3 13.04.2024 року було забезпечено побачення ОСОБА_4 з дітьми, однак коли ОСОБА_3 приїхав забрати дітей додому, вона не вийшла з дому та не повернула дітей. ОСОБА_3 звернувся до поліції з проханням посприяти у поверненні дітей, працівниками поліції було зафіксовано факт невиконання вищезгаданих рішень. Відмову повернути дітей ОСОБА_4 мотивувала тим, що відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та існує небезпека для її здоров`я та здоров`я дітей. Однак цей факт спростовується ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.04.2024 року про надання строку на примирення, тобто станом на 01.04.2024 року ОСОБА_4 була впевнена, що небезпеки для неї та дітей не існує.

Дослідивши матеріали справи, відеозаписи, вислухавши сторін провадження, допитавши свідків, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 301954, 08.03.2024 року о 10 год. 30 хв. за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_4 в ході якої вславлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим вчиним домашнє насильство психологічного характеру, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 301954, було складено 30.03.2024 року, тобто з пропуском 24 годин, враховуючи, що зіскаргою заявою ОСОБА_4 звернулась до відділу поліції 08.03.2024 року та пояснення від учасників та свідків конфлікту відбиралися з 09.03.2024 року по 15.03.2024 року.

Судом встановлено, що в провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа (946/2695/24) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей.

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа (946/7643/23) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Згідно довідки Кислицького старостинского округу від 01.12.2023 року № 1353 ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 разом з дітьми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зі скарги заяви ОСОБА_4 до відділу поліції від 08.03.2024 року вбачається, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 спільно не проживають.

Частина перша статті 173-2 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно до вищезгаданого Закону, психологічне насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Конфлікт - особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

За позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.11.2023 року у справі №676/265/23 домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Також з протоколу та матеріалів справи не вбачається настання наслідки, передбачених в п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи вищенаведене, домашнє насильство має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди, що й повинно бути зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, самі по собі конфліктні стосунки між родичами, не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2КУпАП.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що 08.03.2024 року разом з матір`ю ОСОБА_5 приїхали до ОСОБА_3 в с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області. ОСОБА_3 кидався на її матір, кричав на обох. Діями ОСОБА_3 їй завдано моральної та психологічної шкоди.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що 08.03.2024 року ОСОБА_3 кричав та висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, на що вона відповідала йому. Також ОСОБА_3 висловлювався нецензурною лайкою на адресу її доньки ОСОБА_4 , при цьому суд критично відноситься до показів свідка, в зв`язку з тим, що свідок був учасником конфлікту, є матір`ю ОСОБА_4 та є зацікавленою у результаті розгляду справи.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснили, що є співробітниками Національної поліції, 08.03.2024 року під час патрулювання в с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області побачили скупчення людей і під`їхали туди. При цьому, у ОСОБА_3 був конфлікт саме з ОСОБА_5 . Також свідки зазначили, що водій таксі знаходився у автомобілі і не бачив конфлікту.

Таким чином, крім іншого, наявність вини в діях ОСОБА_3 у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_4 також не підтверджується показами свідків.

Отже, доводи ОСОБА_4 про спричинення їй моральної та психологічної шкоди діями ОСОБА_3 , суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідні факти не встановлені матеріалами справи та показами свідків.

Разом з тим, на думку суду, сварка між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про яку йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення, не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд позбавлений права самостійно відшукувати докази на користь звинувачення, що узгоджується із рішенням 30.05.2013 року у справі №36673/04 «Малофєєва проти Росії», де Європейський суд з прав людини констатував, що у випадку викладення у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення.

Так, адміністративні матеріали не містять доказів вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2, 251, 256, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення.

Повний текст постанови складено та підписано 11.06.2024 року.

Суддя: О.Я.Присакар