Справа № 541/3809/24
Номер провадження3/541/1362/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівський О.А., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 жовтня 2024 року серії ВАД №590094, 03 жовтня 2024 року близько 14 год 00 хв. у АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме залишила дітей без нагляду та своєї турботи, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 жовтня 2024 року серії ВАД №590095, з 13 жовтня по 15 жовтня 2024 року гр. ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання за донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме мати залишила доньку на бабусю, не доглядає її та ні чим не допомагає, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

17.10.2024 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшло два протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання 04.11.2024 ОСОБА_1 з`явилася. Зазначила, що свою вину визнає повністю, обставини викладені в протоколах та письмових поясненнях - підтвердила.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.ст. 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Тобто, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням їхнього належного виховання, навчання та створення необхідних умов життя.

Так, складом наведеного порушення є саме: незабезпечення необхідних умов виховання малолітніх дітей.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН).

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного Кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

При цьому у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Виходячи з наведеного, ухилення від виконання батьківських обов`язків (об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП) може проявлятись у різних формах.

У протоколах про адміністративне правопорушення зазначено, що невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків полягає в ухиленні від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей, а саме в їх залишенні без нагляду і турботи та без допомоги особам на яких їх було залишено. Однак у них не вказано причинного зв`язку між вказаними подіями та незабезпеченням матір`ю, передбачених ст. 184 КУпАП її обов`язків. Таким чином умислу чи необережності, які могли б утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП в діях ОСОБА_1 не вбачається. Крім того, судом встановлено, що остання залишила дітей на своїх брата та свекруху.

Вина ОСОБА_1 повністю і об`єктивно підтверджується відомостями, які зазначені в протоколах про адміністративне правопорушення від 17.10.2024 року ВАД №590094 та ВАД №590095, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 03.10.2024 та 17.10.2024, ОСОБА_4 від 13.10.2024, копіями свідоцтв про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вивчивши матеріали справи вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, вина останньої доведена в судовому засіданні, а отже вона повинна нести відповідальність передбачену законом.

Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, необхідно застосувати адміністративне стягнення у вигляді попередження, котре в повній мірі буде сприяти досягненню мети адміністративного стягнення, щодо виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищевикладене, оскільки протоколи надійшли одночасно та мова йде про правопорушення вчинені однією і тією ж особою, які розглядаються одним і тим же органом (судом), необхідно справи про адміністративне правопорушення №541/3809/24 (провадження №3/541/1362/2024) за ч. 1 ст. 184 КУпАП та №541/3810/24 (провадження №3/541/1363/2024) за ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження та присвоїти номер справи №541/3809/24, номер провадження №3/541/1362/2024.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності стягується судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент винесення постанови становить 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 40-1, 184, 221, 268, 291, 294 КУпАП, -

ухвалив:

Справи про адміністративне правопорушення №541/3809/24 (провадження №3/541/1362/2024) за ч. 1 ст. 184 КУпАП та №541/3810/24 (провадження №3/541/1363/2024) за ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження та присвоїти номер справи №541/3809/24, номер провадження №3/541/1362/2024.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та піддати її адміністративному стягненню, передбаченому санкцією, у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (призначення платежу 22030106 Судовий збір; 26436309 (5), П.І.Б платника, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, н/р (IBAN) UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 26436309).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. А. Городівський