Справа № 465/5804/24 Головуючий у 1 інстанції: Баран О.І.
Провадження № 33/811/1341/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Галича Павла Орестовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Галича Павла Орестовича на постанову Франківського районного суду м. Львова від 28 серпня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення за:

- ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. (тридцять чотири тисячі гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу;

- ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 06 липня 2024 року, о 22 год. 25 хв., у м. Львові по вул. Наукова, буд. 3, повторно протягом року керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, із згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820», що фіксувалось технічними засобами відеозапису - нагрудними камерами працівників поліції №471955, № 471587. Результат 0,47 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 , 06 липня 2024 року, о 22 год. 25 хв., у м. Львові на перехресті вулиць Наукова Підстригача керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом. Правопорушення вчинене повторно протягом року, таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1. Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Галич П.О., подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що постанову суду першої інстанції він вважає незаконною, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам законодавства. Судом не спростовано порушення законодавства про які зазначала сторона захисту, а розгляд справи було проведено упередженим суддею з очевидним обвинувальним ухилом, чим порушено право на доступ до правосуддя та справедливий суд.

Наголошує, що зміст постанови суду не відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП.

Повідомляє, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом «ВАЗ 21063» д.н.з НОМЕР_1 , а перебував у салоні автомобіля як пасажир, за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 , про що вони повідомляли працівників поліції. Окрім того, звертає увагу, що автомобіль був припаркований, коли до нього під`їхали працівники поліції.

Зазначає, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи, не містять даних, які б підтверджували, що ОСОБА_1 виконував функції водія, окрім того на відео відсутній момент зупинки транспортного засобу.

Наголошує, що показання працівників поліції є недопустимими доказами, окрім того звертає увагу, що суд першої інстанції не мав права викликати працівників поліції для участі в розгляді справи з власної ініціативи. Також, місцевим судом безпідставно не взято до уваги показання свідка ОСОБА_2

Повідомляє, що судом першої інстанції не спростовано порушення процедури огляду водія на стан сп`яніння працівниками поліції, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено порядок проходження огляду, не вручено копії акту огляду, не з`ясовано чи погоджується він із результатом.

Звертає увагу, що в акті огляду водій зазначив, що з результатом він не погодився, а направлення в медичний заклад містить недостовірні відомості. Окрім того, зазначає, що матеріали справи не містять даних, які б вказували на відмову водія від проведення огляду в медичному закладі.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 130 КУпАП є повторне протягом року керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Пунктом 2.1 А ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №108642 від 6 липня 2024 року (а.с. 2), згідно із яким водій ОСОБА_3 , керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , повторно протягом року, в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння, проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Драгер»;

-роздруківкою приладу «Драгер 6820» (а.с. 1), відповідно до якої огляд було проведено о 22 год. 57 хв., 6 липня 2024 року, результат 0,47 проміле, з результатом погодився;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідала дійсності, тремтіння пальців рук), у зв`язку із чим працівниками поліції було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого показав 0,47 проміле;

-інформацією із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5), з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі;

-рапортом працівника поліції (а.с. 7) з якого вбачається, що працівниками поліції виявлено транспортний засіб «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався із порушенням ПДР України, даний транспортний засіб було зупинено на підставі п.1, 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідала обстановці, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя), окрім того він не заперечував факту вживання алкогольних напоїв, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, результат 0,47 проміле;

-рапортом працівника поліції (а.с. 8), з якого встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення помилково зазначено невідповідний пункт ПДР України, у зв`язку із цим просить вважати вірним п.2.9 А ПДР України;

-довідкою від 11 липня 2024 року (а.с.11), з якої встановлено, що ОСОБА_1 постановою Франківського районного суду м. Львова від 29 лютого 2024 року притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєне 28 січня 2024 року правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №2552824 від 6 липня 2024 року (а.с. 12, 45), з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 31.4.7 е ПДР України, дані які б вказували, що зазначена постанова оскаржена у встановленому законом порядку відсутні;

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №108643 від 6 липня 2024 року (а.с. 39), з якого встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом, вчинивши дане правопорушення повторно протягом року;

-довідкою від 11 липня 2024 року (а.с. 44), з якої встановлено, що ОСОБА_1 постановою Франківського районного суду м. Львова від 29 лютого 2024 року притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєне 28 січня 2024 року правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-відеозаписом, долученим до матеріалів судової справи, який було досліджено судом в судовому засіданні, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу о 22 год. 16 хв., 6 липня 2024 року (який знаходився на проїжджі частині дороги з ввімкненим двигуном), із місця призначеного для водія вийшов ОСОБА_1 , повідомив працівників поліції, що він позбавлений права керування транспортним засобом, надав свої анкетні дані для перевірки, після чого почав заперечувати факт керування транспортним засобом, під час опитування у нього було виявлено ознаки сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності, тремтіння пальців рук), окрім того ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкоголю, у зв`язку із чим працівниками поліції запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Драгер», роз`яснено наслідки відмови від проходження зазначеного вище огляду, окрім того водію повідомлено, що він може пройти такий огляд в медичному закладі, надано трубочку для перевірки, після чого проведено тестування за допомогою приладу «Драгер», результат 0,47 проміле, з результатом водій погодився. Працівниками поліції ознайомлено ОСОБА_1 із адміністративними матеріалами, надано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, для ознайомлення та підписання, оголошено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта, що відеозапис долучений до матеріалів справи є неповним, фрагментарним та не містить моменту зупинки транспортного засобу, є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення від 6 липня 2024 року, а саме опитування водія, пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, результат огляду 0,47 проміле, його згоду із зазначеним результатом.

Твердження апелянта, що він не керував транспортним засобом, не приймаються до уваги апеляційного суду.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівниками поліції зафіксовано як водій ОСОБА_1 виходив з автомобіля, з лівої сторони автомобіля, місця призначеного для водія, окрім того автомобіль був з увімкненим двигуном та знаходився на проїжджій частині дороги.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Пунктом 1 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 1 розділу Х «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі», затверджену наказом МВС від 7 листопада 2015 року №1395, передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію», передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив ПДР України.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення в працівників поліції до ОСОБА_1 не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що водій ОСОБА_1 не оскаржував дії працівників поліції у вищестоящий орган, у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КУпАП адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначав, що не погоджується із результатом огляду, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі доводи мають формальний характер та спрямовані на ухилення водія від адміністративної відповідальності, так як він на відео повідомляв працівникам поліції, що погоджується із результатом, зазначеним на приладі «Драгер», окрім того, як встановлено з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зазначений запис закреслено водієм.

Апеляційний суд не приймає до уваги аргументи апелянта, що йому не було роз`яснено процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння та не запропоновано пройти такий огляд в медичному закладі, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Що стосується доводів апелянта, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права та обов`язки то такі не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки спростовуються протоколами про адміністративні правопорушення серії АБА №108642 (а.с. 2) та АБА №108643 (а.с. 39), в яких зроблено відмітки, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП.

Твердження апелянта, що показання працівників поліції є недопустимим доказом, окрім того суд першої інстанції не мав права викликати працівників поліції для участі в розгляді справи з власної ініціативи, апеляційний суд розцінює критично.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Покликання апелянта на розбіжність у часі, відображеному на записах із бодікамер поліцейських та їх терміналі мобільного зв`язку, не є допустимим доказом, який заперечує сам факт вчинення адміністративних правопорушень інкримінованих ОСОБА_1 , більш того, така розбіжність є незначною, в межах декількох хвилин.

Твердження апелянта, що місцевим судом безпідставно не взято до уваги показання свідка ОСОБА_2 , не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови Франківського районного суду м. Львова від 28 серпня 2024 року суддя повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, показання свідка та надав їм належну правову оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Аргументи сторони захисту, що зміст постанови суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Галича П.О. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Франківського районного суду м. Львова від 28 серпня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Галича Павла Орестовича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.