Номер провадження: 33/813/1628/24
Номер справи місцевого суду: 521/1654/24
Головуючий у першій інстанції Громік Д. Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Чередник К.А., адвоката Діденка К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 05.01.2024 року, о 16 год. 00 хв. в м. Одесі, по вул. Літакова, 41/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку та підтверджується висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР № 000053 від 14.01.2024 року, чим порушив п. 2.9 а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

Не погоджуючись з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2024 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)відповідальність особи не наступає у разі, коли вона не керувала транспортним засобом, так у наданих відеозаписах відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу;

2)відеозапис не може бути належним доказом у справі, оскільки не є безперервним;

3)судом першої інстанції не надано належної оцінки щодо недійсності висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за №000053 від 05.01.2024 року;

4)ОСОБА_1 оскаржував висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за №000053 від 05.01.2024 року до Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації. 03.05.2024 року було отримано відповідь про те, що Департамент не має законного механізму щодо визнання недійсним медичного висновку КНП «ООМЦПЗ`ООР, оскільки на їх думку ОСОБА_1 мав би звернутися зі скаргою до головного лікаря КНП «ООМЦПЗ» ООР;

5)в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом

6)в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Діденка К.В., який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №734025 від 14.01.2024 року з якого вбачається, що 05.01.2024 року о 16:00 год. в м. Одеса по вул. Літакова, 41/1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР № 000053 від 14.01.2024 року, в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-довідка департаменту патрульної поліції УПП в Одеській області з якої вбачається, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 14.01.2024 року ОСОБА_1 посвідчення НОМЕР_2 отримав 30.07.2022 року; станом на 14.01.2024 року протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;

-висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.01.2024 року за №000055 з якого вбачається, що ОСОБА_1 05.01.2024 року пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП «ООМЦПЗ» ООР у лікаря. Висновок огляду: перебуває у стані наркотичного сп`яніння;

-відеозаписи, з яких вбачається, що 05 січня 2024 року працівник поліції підійшов до водія транспортного засобу Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 спитав чому останній був не пристебнутий паском безпеки. Водій відповів, що їде з роботи за жінкою та дитиною. Працівник поліції спитав ОСОБА_1 чи вживає він якісь наркотичні речовини, бо у нього досить підвищена жвавість та вбачається тремтіння рук. Водій відповів, що ні, нічого він не вживає. Працівник поліції спитав, чи поїде ОСОБА_1 до медичного закладу. ОСОБА_1 спитав, навіщо, він що, щось порушив. Працівник поліції сказав, що якщо б у нього виникла підозра, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, то він запропонував пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, а оскільки у нього виникла підозра, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння, він пропонує проїхати до медичного закладу. Працівник поліції провів поверхневу перевірку ОСОБА_1 щодо заборонених речей. Потім провели поверхневу перевірку транспортного засобу. Працівник поліції провів тест Зозуліну ЛО. На місці, щодо реакції його зіниць очей на світло. Потім ОСОБА_2 сказав, що він вживав напередодні алкоголь, тому хвилюється. Працівник поліції сказав, що його не це цікавить, і щоб ОСОБА_2 сам чесно відповів, чи вживав він якісь наркотичні речовини. ОСОБА_2 сказав, що він вживає тільки алкогольні напої, наркотичні речовини він не вживає. Працівник поліції перелічив ознаки наркотичного сп`яніння, які він виявив у ОСОБА_2 , сказав, що його поведінка не відповідає обстановці, а тому знов запропонував поїхати до лікарні. ОСОБА_2 дуже довго думав та сперечався з працівниками поліції. Працівник поліції пояснив, що буде, якщо ОСОБА_2 відмовиться від такого огляду. ОСОБА_2 на місці зупинки пройшов огляд за допомогою приладу Драгер на стан алкогольного сп`яніння, результат показав 0,0‰. Потім ОСОБА_2 погодився проїхати до медичного закладу. В медичному закладі ОСОБА_2 був оглянутий лікарем та здав біологічне середовище на аналіз. Працівники поліції повідомили ОСОБА_2 коли він повинен з`явитися за результатами аналізу, а також пояснили, наслідки його неявки. ОСОБА_2 було ознайомлено із висновком. Було складено протокол про адміністративне правопорушення та ознайомлено із ним під підпис.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння або у неї були явні ознаки алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 в редакції постанови від 28.10.2015 року (далі-Порядок).

Відповідно до вимог статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом першим Порядку, він визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-огляд), і проведення такого огляду.

Пунктом другим Порядку визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі- стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункти три, чотири Інструкції).

Відповідно до приписів Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Посилання апеляційної скарги про те, що відповідальність особи не наступає у разі, коли вона не керувала транспортним засобом, так у наданих відеозаписах відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу не заслуговують на увагу з огляду на те, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 під час спілкування із працівниками поліції не заперечувався. Із наданого відеозапису. А саме із розмови ОСОБА_2 та працівника поліції вбачається, що працівник поліції спитав ОСОБА_2 чому він їздить не пристебнутий, а ОСОБА_2 повідомив працівнику поліції, що він їде з роботи за жінкою та дитиною. Дане свідчить про те, що ОСОБА_2 керував своїм транспортним засобом в той час коли був зупинений працівниками поліції.

Також не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про те, що відеозапис не може бути належним доказом у справі, оскільки не є безперервним з огляду на таке.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Також із дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, відповідно до п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_2 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено, що працівники поліції, після зупинки транспортного засобу Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 та спілкування із водієм ОСОБА_2 виявили у останнього ознаки наркотичного сп`яніння. Водієві було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 був доставлений до лікарні де він пройшов медичний огляд та здав біологічне середовище. Результат виявився позитивним, і з чим було ознайомлено ОСОБА_1 . В подальшому працівники поліції відносно ОСОБА_1 склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

При цьому ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення, не зазначивши жодних зауважень до нього.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Щодо посилань ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки щодо недійсності висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за №000053 від 05.01.2024 року, з огляду на те, що останній оскаржував його до Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації.

Суд апеляційної інстанції зауважує на наступному.

Так, до матеріалів справи було приєднано акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000053 від 05.01.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був оглянутий лікарем КНП «ООМЦПЗ» ООР, поведінка: адекватна, млява, скарг немає; шкіра і слизові очей почервоніння; зіниці очей: розширені; реакція на світло: млява; міміка: млява; досліджуване біологічне середовище: сеча; результат лабораторних тестів №49 виявлено алколоїди і морфіни. Заключний діагноз: наркотичне сп`яніння.

Також в матеріалах справи міститься відповідь директора Департаменту охорони здоров`я з якого вбачається, що представнику ОСОБА_1 було роз`яснено алгоритм дій особи, яка не погоджується із висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме, що законодавством передбачено зберігання відібраного біологічного середовища протягом 90 днів, у разі потреби повторного проведення дослідження, яке може бути здійснено у разі оскарження огляду до керівника медичного закладу та прийняття ним рішення про необхідність проведення повторного дослідження. Документи, які підтверджують той факт, що ОСОБА_1 оскаржував огляд проведений лікарем КНП «ООМЦПЗ» ООР, а також документів, які підтверджують що було прийнято керівником зазначеного закладу рішення про проведення повторного дослідження, внаслідок виявлених порушень під час первинного дослідження, останнім не надано. А відтак, Департамент не має права та законного механізму визнати медичний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.01.2024 року за №000055 недійсним.

Отже, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що висновок, який міститься в матеріалах справи є неналежним, або складеним у порушення вимог закону не було долучено до матеріалів справи та не було надано в судових засіданнях, а тому підстави вважати його недійсним у суду апеляційної інстанції відсутні.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння видається на підставі акта медичного огляду.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Отже, законодавцем визначено, що діагноз за результатами огляду особи на стан сп`яніння у медичному закладі визначає лише лікар, і такий діагноз має бути встановлений за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями, проведення яких є обов`язковим, і внесений до акта медичного огляду, і відповідно до остаточного висновку щодо результатів огляду , копія якого вручається водію, поліцейському.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із матеріалів відеозапису, огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився у відповідності із вимогами законодавства та діючих нормативних актів.

Довід апеляційної скарги про те, що водія ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє, зважаючи на таке.

Так, положеннями ч. 1ст. 266 КУпАП передбачена можливість відсторонення особи від керування транспортним засобом у разі наявності підстав вважати, що така особа перебуває, зокрема у стані алкогольного сп`яніння.

Однак, саме по собі невиконання поліцейськими вимогст.266КУпАП у даному конкретному випадку, лише в частині не відсторонення водія від керування транспортним засобом, не дає підстави ставити під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п 2.5 ПДР, оскільки не вчинення правоохоронцями цих дій не впливає на легітимність їх дій у цілому, і не є окремою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті правопорушення вона нічого не зазначив, особистих пояснень не надав. Вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова