ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю потерпілої ОСОБА_1 , її захисника Клима В.Г., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Мандзюка В.Б. провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мандзюка В.Б. на постанову Путильського районного суду Чернівецької області від 23 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Путильського районного суду Чернівецької області від 23 січня 2024 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та йому призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 29.11.2023 року о 20 год. 00 хв. за місцем проживання вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психічного характеру, а саме штовхав її та ображав словами нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю. Такими діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На судове рішення захисник Мандзюк В.Б подав апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Твердить,що суд у обгрунтування рішення прийняв протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського, заборонний припис, письмові пояснення потерпілої та самого порушника. Однак, жодних пояснень свідків, відеозаписів чи інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 матеріали провадження не містять.

Провадження №33/822/123/24 Головуючий у І інстанції: Стефанко У.Д.

Категорія:ч.1ст.173-2КУпАП Доповідач:ДембіцькаО.О.

Вказує , що диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП є банкетною, а тому у протоколі повинно бути зазначено,яка саме шкода завдана потерпілій- психологічна чи фізична, які небезпечні наслідки настали після конфлікту для потерпілої та який спосіб насильства прослідковується у діях порушника,однак у протоколі такі обставини не зазначені.

Зокрема, у даному випадку у протоколі вказано, що спричинена шкода психічному здоров`ю ОСОБА_1 , втім її зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом».

У матеріалах справи відсутні обгрунтовані докази того, що була дійсно завдана фізична або психологічна шкода потерпілій.

Як стверджує правопорушник ОСОБА_2 , предметом даного конфлікту була лише словесна суперечка, жодного психологічного чи фізичного насильства він не вчиняв.

Разом з тим суперечка, про яку йдеться мова у протоколі про адміністративне правопорушення, не охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП та не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності,тобто немає факту вчинення домашнього насильства.

Саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу іншої особи автоматично не утворює складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки такі дії мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Стверджує, що між колишнім подружжям мала місце обопільна словесна суперечка, однак не кожна суперечка є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Також вважає, що долучений до справи рапорт не є доказом, оскільки працівник поліції не був очевидцем події, а відобразив у рапорті лише інформацію про подію, яку надала йому заявниця.

Окрім цього,потерпіла теж не підтвердила факт, що її побив чоловік, оскільки не зафіксувала побої одразу після конфлікту та не зверталася до правоохоронних органів з відповідною заявою.

Враховуючи наведене, апелянт вважає, що сам по собі складений щодо ОСОБА_2 протокол може бути визнаний єдиним доказом в розумінні ст.251 КУпАП в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь,оскільки за своєю правовою природо не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин вважає, що суд дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, до суду не з`явився, клопотань про відкладення не подавав,його інтереси представляє у суді захисник Мандзюк В.Б.,який вважав,що розгляд справи можливо здійснювати за відсутності ОСОБА_2 .Таку ж позицію висловили потерпіла та її захисник. За таких обставин відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_2 не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника Мандзюка В.Б., який підтримав апеляційну скаргу, доводи потерпілої ОСОБА_1 , її захисника Клима В.Г. про відсутність підстав для скасування постанови, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Таких вимог суддя, розглядаючи дану справу, дотримався в повній мірі.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VІІІ від 07.12.2017 року домашнє насильство домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Крім того, п.14,17 ч.1 ст. 1 зазначеного вище Закону визначено, що психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Натомість фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29.11.2023 року,цього дня о 20 год. 00 хв. гр. ОСОБА_2 за місцем свого проживання вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психічного характеру, а саме штовхав її та ображав словами нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. (а.с.1).

Такий протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, складений та підписаний уповноваженою особою, також підписаний ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_2 роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП і будь-яких заперечень до протоколу останній не мав, що засвідчено його підписом.

Враховуючи практику та позицію ЄСПЛ протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд обгрунтовано, на підставі вимог ст.251 КУпАП, прийняв фактичні дані, які містяться у протоколі, як доказ винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно п.16 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства

Відповідно до ст.25 вказаного Закону, терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Матеріали провадження свідчать, що одразу після складення протоколу про вчинення домашнього насильства було винесено поліцейським терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 у виді заборони в будь який спосіб контактувати із постраждалою особою.

Такий припис підписаний ОСОБА_2 без застережень(а.с.2)

Наведене вказує на те, що у працівника поліції була підстави вважати,що на час його винесення 29.11.2023 року існує безпосередня та реальна загроза для потерпілої внаслідок вчинення щодо неї ОСОБА_2 домашнього насильства

ОСОБА_2 , підписавши такий документ,фактично погодився із ним,оскільки даних про оскарження цього припису у встановленому законом порядку у справі немає.

З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до правоохоронного органу із заявою,у якій вказала, що 29.11.2023 року біля 19 год. ОСОБА_2 у приміщенні житлового будинку в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство щодо неї. Від госпіталізації ОСОБА_1 відмовилася та за медичною допомогою не зверталася. Також заявник зазначила, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому ОСОБА_1 була попереджена про кримінальну відповідальність за завідоме неправдиве повідомлення про вчинення злочину(.а.с.4)

У письмових поясненнях,а також під час розгляду справи по суті у районному та апеляційному суді потерпіла ОСОБА_1 пояснила, що проживає у квартирі, придбаній під час шлюбу із ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 . Після розірвання шлюбу останній проживає у будинку своїх батьків у АДРЕСА_3 . Ввечері 29.11.2023 року до житла, де вона залишилася проживати із неповнолітньою дитиною, прийшов ОСОБА_2 , який був в стані алкогольного сп`яніння. Одразу почав висловлюватися нецензурною лайкою на її адресу, виганяв з квартири, забрав телефон, штовхнув та повалив на ліжко,душив. Через деякий час після неодноразових умовлянь вона змогла вирватися та втекти босою на другий поверх будинку, де попросила у сусідки ОСОБА_3 телефон для виклику поліції. ОСОБА_2 намагався втекти з місця пригоди, однак поліція приїхала ще до залишення ним будинку і відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення, а також заборонний припис.До лікарні не зверталась.Вказувала, що такі дії ОСОБА_2 відносно неї вчинялися неодноразово на протязі дванадцяти років спільного проживання, однак у поліцію не зверталася в силу виконання професійних обов`язків заступника директора з виховної роботи Дихтинецького закладу освіти, а також сорому перед односельчанами та колегами. Просила суд притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення відносно неї домашнього насильства.

На підтвердження факту звернення у поліцію з телефону сусідки ОСОБА_1 надала скриншот мобільного телефону,на якому зафіксований номер ОСОБА_4 ,з якого був здійснений виклик.( а.с.38.)

Та обставина,що саме із цього номера здійснювався потерпілою виклик поліції,вбачається зі змісту рапорту на а.с.3.

У вказаному рапорті поліцейського ВП № 1(смт. Путила) Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області Шпанюка М. від 29.11.2023 року також зазначено,що 29.11.2023 року на спецлінію 102 м. Чернівці звернулася ОСОБА_1 із заявою про побиття її чоловіком ОСОБА_2 . Телефонувала із номеру телефону сусідки. Виїздом СОГ на місце події було встановлено вчинення ОСОБА_2 29.11.2023 року близько 20.00 год. домашнього насильства фізичного характеру відносно ОСОБА_1 . Додатково заявниця повідомила, що чоловік пішов з місця події та у нього є зброя у сейфі. ( а.с.3)

Обставини щодо наявності у ОСОБА_2 зброї були перевірені та підтверджені,відтак протоколом від 29 листопада 2023 року у ОСОБА_2 було вилучено вогнепальну зброю ИЖ -27 1986 р.в. в АДРЕСА_3 . (а.с.9)

Із письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається,що він прийшов за місцем свого колишнього проживання, де зараз проживає його колишня дружина разом із сином.Допомагав протягом дня по господарству. Однак, у вечірній час у нього виник конфлікт з ОСОБА_1 , який тривав близько 5 хв., після чого він пішов з будинку. У ході конфлікту будь-якого насильства відносно ОСОБА_1 не вчиняв. Чому вона зателефонувала у поліцію- не знає. (а.с.6)

Натомість ОСОБА_2 у судове засідання районного суду не з`явився, його захисник подав заяву про розгляд справи у його та ОСОБА_2 відсутності.

До апеляційного суду ОСОБА_2 також не з`явився,що є його правом та не перешкоджає розгляду,однак свою версію подій правопорушник безпосередньо суду не виклав,а його письмові пояснення спростувуються сукупністю наявних у справі доказів.

Апеляційний суд враховує,що пояснення потерпілої ОСОБА_1 є послідовними, узгоджуються з її первинними письмовими поясненнями,а також з іншими,викладеними вище доказами та відповідають обставинам, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 .

Доводи захисника,який в обгрунтування своєї позиції посилався на відсутність у справі відеозаписів як доказів, суд відхиляє. Події 29.11.2023 року між колишнім подружжям відбувались у приватному помешканні,а тому відсутність відеофіксування всередині помешкання є цілком логічним,обгрунтованим і зрозумілим.

На спростування доводів апелянта,суть правопорушення,викладена у протоколі,точно відповідає ознакам складу правопорушення,передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

У протоколі зазначено,які конкретно дії були скоєні ОСОБА_2 щодо колишньої дружини-штовхав та ображав нецензурною лайкою,і такі дії підпадають під ознаки фізичного та психологічного насильства,визначення якого міститься у Законі №2229-VІІІ від 07.12.2017 року.

Наслідки не є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу цього правопорушення,оскільки диспозицією прямо передбачено,що внаслідок застосування насильства могла бути чи була завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої.

Доводи апелянта про те, що мав місце конфлікт чи словесна суперечка, а не домашнє насильство, є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення саме фізичного та психологічного насильства ОСОБА_2 , через які потерпіла ОСОБА_1 босоніж у вечірній час вимушена була втікати із дому,щоб від сусідки телефонувати до поліції.

Отже, підстав для скасування постанови районного суду немає,а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Мандзюка В.Б. залишити без задоволення, а постанову Путильського районного суду Чернівецької області від 23 січня 2024 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду О.О.Дембіцька