Номер провадження: 33/813/1698/24
Номер справи місцевого суду: 522/3713/24
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чернега Василь Миколайович, на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2024 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн (а.с. 27).

10 червня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чернега Василь Миколайович, звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та винести нову, якою закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова є незаконною, винесена з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Таким чином, апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не взято до уваги факт незаконності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . А саме відсутність у працівників поліції належної правової підстави для зупинення авто, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо порушення апелянтом Правил Дорожнього руху, котрі б давали право представникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу. Разом з тим, зазначає, що працівниками поліції було вчинено ряд провокативних дій, спрямованих на відмову апелянта від проходження огляду на стан сп`яніння, а саме протягом всієї розмови ОСОБА_1 з поліцейськими, останні постійно наголошували на тому, що відмова від проходження огляду є кращім варіантом, що у свою чергу нібито підтверджується наявним відеозаписом з нагрудних бодікамер. Крім того, поліціантами було порушено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, так як у матеріалах справи наявне відповідне направлення на такий огляд, в якому зазначено, що особу було доставлено до закладу охорони здоров`я для проведення огляду. Проте апелянт звертає увагу, що на відеозаписі не зафіксовано будь-яких моментів, котрі б свідчили про реальне доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я. Також наявний Акт огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів, однак огляд фактично проведено не було. Вищевказане, на думку апелянта, свідчить про підміну фактів у матеріалах справи. Представник апелянта звертає увагу й на те, що представниками поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не було роз`яснено апелянту його права, у тому числі й право на адвокатську допомогу, що у свою чергу є порушенням конституційних прав апелянта та його права на захист (а.с. 28-38).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.08.2024 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 41-42).

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представник, повідомлені щодо дати, часу та місця розгляду справи в судове засідання не з`явилися, причини такої неявки суду не повідомлено.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, наведенні доводи апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відеозаписом з портативних боді камер працівників поліції.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 734338 ОСОБА_1 16.02.2024 року близько 22 год. 22 хв. в м. Одеса по вул. Дегтярна 10 керував транспортним засобом Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а сааме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alkotest Drager та в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно долученого до матеріалів справи відеозапису, ОСОБА_1 в день складення проколу був зупинений працівниками поліції, якими в свою чергу було повідомлено особу щодо підстав такої зупинки, а саме - проїзд на червоний (забороняючий) сигнал світлофору (56 хв. 15 сек.). Положення ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліції», в свою чергу, містять перелік підстав за наявності яких поліцейський має право на здійснення зупинки транспортного засобу, в тому числі й у випадку порушення водієм встановлених Правил дорожнього руху України, а тому відповідно доводи апелянта в цій частині відхиляються апеляційним судом.

В подальшому, згідно відеозапису подій, працівником поліції в ході спілкування з ОСОБА_1 було виявлено у останнього певні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме зіниці очей, що не реагують на світло та запах алкоголю з порожнини роту, про даність яких в свою чергу було повідомлено особу, яка притягується до відповідальності, та на підставі наявності яких поліцейський звертається до особи із пропозицією щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу «Драгер» (03 хв. 13 сек.). При цьому, солід зазначити, що з даного відеозапису вбачається проведення працівником поліції відповідних дій, в ході яких було виявлено зазначені ознаки сп`яніння (02 хв. 39 сек.). Разом з тим, на питання поліцейського щодо вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 повідомляв, що вживав алкогольні напої, а саме дослівно «випив бокал пива» (03 хв. 17 сек.), «випив два бокала пива» (56 хв. 02 сек.).

Також вбачається повторне звернення працівника поліції до особи з пропозицією проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (04 хв. 19 сек.), при цьому особі було детально роз`яснено порядок та процедуру проходження такого огляду, в тому числі й наслідки у випадку позитивного результату щодо вмісту алкоголю та у разі відмови від проходження огляду (03 хв. 40 сек.). Слід зазначити, що положення відносно обов`язку водія на вимогу поліцейського пройти відповідний огляд на стан сп`яніння міститься безпосередньо в Правилах дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, вимоги яких згідно п. 1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати. Працівником поліції в свою чергу також повідомлено особі щодо наявності у нього відповідного права на звернення за правовою допомогою.

Надалі вбачається, що ОСОБА_1 на повторне звернення поліцейського з пропозицією щодо проходження огляду відповів відмовою (08 хв. 32 сек.), у зв`язку із чим відносно нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, посилання апелянта щодо акту та направлення особи на огляду є безпідставними, оскільки вказані документи, які в свою чергу також долучено до протоколу в якості додатків, містять відомості щодо виявлених у особи ознак сп`яніння та відповідно відомості щодо відмови особи від проходження огляду на технічний пристрій «Драгер» та у медичному закладі. Особа, яка притягується до відповідальності не була доставлено до медичного закладу саме у зв`язку із його відмовою від проходження огляду у встановленому законом порядку, про що міститься відмітка як протоколі, такі в акті огляду та направлені.

За наведених обставин справи, судом першої інстанції в свою чергу зроблено вірний висновок щодо наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки наведені доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення та оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеса від 31 травня 2024 року без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чернега Василь Миколайович залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк