КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/1249/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Сукач О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року щодо притягнення :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (перебування) - АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №527856, 21 листопада 2023 року о 11 год. 32 хв. в м. Києві по вулиці Депутатській, 25, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одної тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення викладені недостовірні дані щодо особи правопорушника.

Так, ОСОБА_1 посилається на те, що він не керував транспортним засобом й не був присутнім під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Так, апелянт вказує, що особою, яку було затримано та була присутня під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є його рідний брат - ОСОБА_2 , який вже тривалий проміжок часу позбавлений права керування транспортним засобом та під час складання протоколу представився його іменем. Апелянт зазначає, що вказані обставини підтверджуються даними з відеореєстратора, а також зазначене може підтвердити їхня мати - ОСОБА_3 . Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що протокол було складено зі слів особи, яку було затримано, який назвався чужим ім`я, а всі інші відомості (номер та серію паспорту, дату народження) було отримано з бази даних «АРМОР».

ОСОБА_1 також вказує, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення була присутня дружина його брата - ОСОБА_4 , проте протокол не містить відомостей щодо вказаної особи, пояснення в неї працівниками поліції відібрані не були. Вказано, що з відеозапису з камер працівників поліції можливо ідентифікувати особу, якій ставиться у вину керування автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що особа плутається в імені та називає себе ОСОБА_5 , а не ОСОБА_6 , а працівники поліції декілька разів перепитують правильність імені для внесення даних в протокол, проте не вчиняють жодних дій для об`єктивного встановлення особи.

З метою підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 вважає за необхідне викликати та допитати в судовому засіданні працівників патрульної поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення.

Апелянт звертає увагу апеляційного суду, що в протоколі також вказано невірну інформацію щодо місця його проживання, оскільки вірна адреса його місця реєстрації - АДРЕСА_1 . Також не відповідає дійсності інформація про те, що ОСОБА_1 не працює, оскільки останній працює в ТОВ «Велспрін».

ОСОБА_1 також зазначає, що він ніколи не володів, не користувався та не керував автомобілем, який вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, працівники поліції не відсторонили особу від керування транспортним засобом, що є порушенням вимог закону.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року як такий, що пропущений з поважної причини, оскільки суд першої інстанції не повідомив його належним чином про розгляд справи. Вказано, що в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронної відправки, відповідно до якої відправлення було здійснено за номером телефону, який не належить ОСОБА_1 . Вказано, що апелянт ознайомився з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваної постанови лише 22 січня 2024 року, а апеляційну скаргу було подано 29 січня 2024 року. Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Гойко О.Ю., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи апелянта про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що 12 грудня 2023 року було ухвалено оскаржувану постанову й апелянт не був присутнім у судовому засіданні (а.с.10-11).

Належних та допустимих доказів вручення ОСОБА_1 судової повістки про розгляд справи в суді першої інстанції матеріали справи не містять.

Відповідно до розписки, наявної в матеріалах справи, ОСОБА_1 наручно отримав копію постанови 22 січня 2024 року (а.с.15).

Апеляційну скаргу було подано 29 січня 2024 року.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду не достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень частини 1 статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, п.2.9А Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 527856, 21 листопада 2023 року о 11 год. 32 хв. в м. Києві по вулиці Депутатській, 25, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

В матеріалах справи міститься також направлення на огляд водія від 21 листопада 2023 року виписане на ім`я ОСОБА_1 (а.с.2), а також розписка про те, що ОСОБА_1 підтверджує факт відсторонення його від керування транспортним засобом Ford Focus державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.3).

Також до матеріалів справи було долучено відеозапис з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції, які здійснювали складання протоколу про адміністративне правопорушення 21 листопада 2023 року (а.с.7).

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає обґрунтованими її доводи щодо безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, доводами апеляційної скарги є те, що особою, яку було затримано та була присутня під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є рідний брат ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який вже тривалий проміжок часу позбавлений права керування транспортним засобом та під час складання протоколу представився іменем брата ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В ході апеляційного розгляду під час дослідження наявного у справі відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції встановлено, що на цьому відеозаписі зафіксовано особу стосовно якої працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення і ця особа за зовнішнім виглядом не є ОСОБА_1 .

Крім того, з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції не перевірили документи особи щодо якої в подальшому було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 527856 від 21 листопада 2023 року, а записали ПІБ лише зі слів такої особи, яка представилась ОСОБА_1 .

Також з відеозапису вбачається, що й сама особа, яка зафіксована на відео, плутається при називанні свого імені. Так, працівник поліції запитав як звертатись до особи, на що отримав відповідь ОСОБА_5 , а потім виправився й представився Павлом.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до положень статті 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Разом з тим, в порушення вимог закону, працівники патрульної поліції перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення належним чином не встановили особу правопорушника, не перевірили документи такої особи й склали протокол керуючись лише словами такої особи.

Отже, сукупність досліджених судом апеляційної інстанції даних, в тому числі особистих пояснень ОСОБА_1 ,вказує на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 527856 21 листопада 2023 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, працівниками патрульної поліції не було належним чином встановлено особу правопорушника, що потягло за собою незаконне притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи положення ч.2 ст. 62 Конституції України, якою передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові місцевого суду, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року неможливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський