Справа №443/2008/24
Провадження №3/443/915/24
ПОСТАНОВА

іменем України

05 листопада 2024 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце перебування: військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , навідник 2 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 3 зенітної кулеметної роти,

за частиною 3 статті 172-20 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 16.10.2024 близько 03 год 30 хв перебував на території військової частини НОМЕР_1 в районі виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на виклик суду не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він також зазначив про визнання вини у вчиненому правопорушенні, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП, в повному обсязі та щире розкаяння.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, зваживши на позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 3 статті 172-20 КУпАП адміністративним правопорушенням є дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті (зокрема, виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби в нетверезому стані), вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Згідно з Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП, доведена:

протоколом А4917 №94 про військове адміністративне правопорушення від 16.10.2024, згідно з яким ОСОБА_1 16.10.2024 близько 03 год 30 хв перебував на території військової частини НОМЕР_1 в районі виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду і відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.4-7);

наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №15 від 21.12.2023, відповідно до якого старший солдат ОСОБА_1 вважається таким, що справи та посаду навідника 2 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 3 зенітної кулеметної роти, прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з 21.12.2023 року (а.с.14);

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №10 від 16.12.2023, згідно з яким старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних сил України (по особовому складу) від 11.12.2023 №659-РС на посаду водія зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної роти, який прибув з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 з 16.12.2023 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і він вважається таким, що з 16.12.2023 справи та посаду водія 1 зенітного кулеметного відділення 2 зенітного кулеметного взводу 3 зенітної кулеметної роти прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.15);

рапортом навідника 2 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 3 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 від 16.10.2024, яким він повідомлено командира в/ч НОМЕР_1 про відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному пункті військової частини НОМЕР_3 (а.с.10);

актом про відмову від проходження медичного огляду (освідчення) на стан сп`яніння від 16.10.2024, згідно з яким військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 навідник третьої зенітної кулеметної роти старший солдат ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння (а.с.9);

пояснювальними записками до протоколу, якими повідомлено командира в/ч НОМЕР_1 про те, що ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, у розташуванні 3 зенітної кулеметної роти в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_3 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема: різкий характерний запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода; погана вимова слів і речень, беззмістовна, нерозбірлива розмова; втрата послідовності мислення; зниження швидкості реакції та концентрації уваги. Правопорушник відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному пункті військової частини НОМЕР_3 (а.с.12, 13).

Проаналізувавши вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справах про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості.

Безпосередньо досліджені та оцінені судом зазначені вище докази є достатніми і повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 дії, передбаченої частиною 1 статті 172-20 КУпАП (відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду), тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд виходить з такого.

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Суд враховує характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення; ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 3 статті 172-20 КУпАП, яка доведена повністю; обставину, яка пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення щире розкаяння винного; відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладені обставини у своїй сукупності на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини 3 статті 172-20 КУпАП у виді штрафу. Накладення судом на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування

Також, з огляду на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Павлів