ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гольонко М.М. на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 січня 2024 року,-

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 21.01.2024 року о 16 год. 35 хв., діючи в складі групи осіб разом з громадянином України ОСОБА_2 на напрямку 842 прикордонного знаку, на території Тереблеченської ОТГ Чернівецького району Чернівецької області, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію, поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги cт.cт. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року №1777-XII, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність, за яке передбачено ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Адвокат Гольонко М.М. у своїй апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_1 не погоджується з оскаржуваною постановою.

Вважає, що її було прийнято з грубим порушенням норм КУпАП і ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки Суд розглянув справу без його виклику в судове засідання, без всебічного, повного і

ЄУНСС №715/233/24 Головуючий у І інстанції: Цуркан В.В.

Провадження №33/822/128/24 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.

Категорія ч.2 ст. 204-1 КУпАП

об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не мав умислу на перетин державного кордону, ним не здійснювалося перетинання чи спроба перетинання державного кордону України.

Стверджує, що протокол є неналежним доказом, оскільки в порушення вимог ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МВС України 18 вересня 2013 року №898, уповноваженою посадовою особою не конкретизовано місце вчинення інкримінованого ОСОБА_1 діяння, не зазначено координати, де нібито здійснено спробу перетину державного кордону.

Вказує, що до протоколу про адміністративне правопорушення надано протокол про адміністративне затримання від 21 січня 2024 року, рапорт начальника відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », письмові пояснення інспектора прикордонної служби 1 категорії відділення моніторингу обстановки, схему виникнення обстановки 21 січня 2024 року. Разом з тим, будь-яких інших доказів на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та наявності вини у діях ОСОБА_1 , не було надано.

Приймаючи рішення, районний суд залишив поза увагою, що із протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи не вбачається, якими саме діями ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину державного кордону. При цьому, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 було затримано на відстані 10000 метрів від лінії державного кордону.

Зазначає, що перебування особи на певній відстані біля держаного кордону, саме по собі, без інших доказів, не може свідчити про намір особи незаконно перетнути Державний кордон. Більше того, ОСОБА_1 мав при собі лише паспорт громадянина України, за допомогою якого було встановлено його особу, а будь-яких інших речей чи документів, які б вказували на наявність у його діях умислу на незаконний перетин державного кордону у нього вилучено не було.

Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, так як відсутні жодні докази (фото-, відеофікеації) того, що останній вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію, поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Просила скасувати постанову районного суду, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, згідно п.1 ст. 247 КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, хоч і був належним чином повідомлений. Про причини своєї неявки суд до відома не поставив. Проте, його інтереси в судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відеоконференції представляла адвокат Гольонко М.М..

За таких обставин, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків,

коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Заперечення стороною захисту в апеляційній скарзі вини ОСОБА_1 у вчинені ним інкримінованого йому діяння, не можуть бути взяті судом до уваги зважаючи на наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №130875 від 21.01.2024 року вбачається, що 21 січня 2024 року о 16 год. 35 хв. ОСОБА_1 діючи в складі групи осіб спільно з ОСОБА_2 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону із України в Румунію, поза пунктами пропуску через державний кордон України, на напрямку 842 прикордонного знаку, на території Глибоцької ОТГ Чернівецького району Чернівецької області, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виявлений у прикордонному контрольованому районі прикордонним нарядом «Контрольний пост» на околиці населеного пункту Димка, чим порушив вимоги ст. 9, 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким

способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про Державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно ст. 12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).

Окрім того, відповідно до цього Указу в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Апеляційним судом встановлено, що правопорушник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є уродженцем м. Рівне та проживає за адресом АДРЕСА_1 .

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1); протокол про адміністративне затримання

(а.с.2); пояснення ОСОБА_3 - інспектора прикордонної служби 1 категорії відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно якого близько 16 год. 35 хв. був затриманий транспортний засіб, в якому в якості пасажирів перебували двоє громадян мешканців Рівненської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , опитавши громадян, яка мета їх прямування, куди слідують, чи є військово облікові документи, чи перебувають на обліку, на дані питання законних підстав перебування у прикордонній смузі громадяни не надали (а.с.5); рапорт ОСОБА_4 лейтенанта, начальника відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно якого особи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мешканці Рівненської області, під час опитування мети руху в бік кордонну не підтвердили, документів внутрішньо переміщених осіб не мали, відповідно чинного законодавства законних підстав для виїзду за кордон згідно обмеження ПКМУ №57 особи також не мали, військово облікових документів від військкомату не надали. Відповідно особи також порушили прикордонний режим, а саме: здійснили в`їзд на територію Глибоцької об`єднаної територіальної громади, Чернівецької області без будь - яких документів, що надають право на перебування у визначеній смузі місцевості державного кордону, а також рухалися до прикордонної смуги без дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби. Також ОСОБА_2 та ОСОБА_1 порушили ч.4 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно якого у військовий час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного РТЦК та СП. Указу президента від 10.11.2023 року №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Протокол про адміністративне правопорушення від 21 січня 2024 року, складений відповідно до вимог ст.ст. 254-256 КУпАП, зокрема містить відомості про те, що ОСОБА_1 тимчасово не працює, йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зазначено, що він володіє українською мовою та перекладача не потребує, послуг захисника не потребує, бажає захищати себе особисто, від надання пояснень відмовився, повідомлено, що розгляд справа про адміністративне правопорушення відбудеться 25 січня 2024 року о 12 год. 10 хв. у приміщенні Глибоцького районного суду Чернівецької області, протокол ОСОБА_1 власноручно підписав та отримав його копію(а.с.1).

Вказаний протокол оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Будь-яких зауважень чи скарг ОСОБА_1 не зазначив та не заявив, як і не оскаржував дій прикордонників до відповідних органів.

Більше того, в матеріалах справи наявна схема-мапа затримання гр. України ОСОБА_1 на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 21 січня 2024 року на напрямку 842 в 10000 м. від ДК на перехресті доріг н.п. Глибока-Димка (а.с.8).

Відповідно до ПКМУ №1147 «Про прикордонний режим» зі змінами від від 7 грудня 2023 р. № 1292 була доповнена п.2-1. «Установити спеціальний прикордонний режим та заборонити вільний в`їзд, перебування, проживання, пересування осіб і провадження робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною

державного кордону, в межах земельних ділянок шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів, які надано в постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій.

Контроль за дотриманням спеціального прикордонного режиму покласти на Державну прикордонну службу.

Наявність інших речей чи документів, які б вказували на наявність у ОСОБА_1 умислу на незаконний перетин державного кордону законодавством не передбачений, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині нічим не підтверджені. Саме наявність внутрішнього паспорта громадянина України та відсутність закордонного паспорту у правопорушника, який дає право перетину кордону у встановленому законодавством України порядку і свідчить про його намір незаконного перетину державного кордону України.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, - доведена поза розумним сумнівом.

У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі адвокатом Гольонко М.М. не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в апеляційної інстанції не здобуто, як і не надано додаткових доказів на підтвердження апеляційних вимог.

Окрім того, не заслуговують на увагу доводи сторони захисту в частині того, що судом порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки останньому достеменно було відомо про дату, час та місце розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відносно нього, т.я. є його особистий підпис у протоколі про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 130875, де йому було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 25.01.2024 року о ё2 годині 10 хвилин у приміщенні Глибоцького районного суду Чернівецької області. Проте клопотання і заяви про бажання мати захисника та відкладення розгляду справи на іншу дату, в матеріалах відсуті (а.с.1 зворот).

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зокрема Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).

Отже, наявні в матеріалах справи докази є належними та допустимими й складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких порушень вимог

законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту є такими, що не ґрунтуються на законі, а тому не знаходить підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , як про те апелює адвокат у інтересах останнього.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Гольонко М.М, залишити без задоволення, а постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська