Справа № 632/560/24
провадження №3/632/220/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року місто Первомайський

Суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області Васянович Г.М., за участю захисника Страшок Є.В. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , обіймає посаду старшого механіка, до адміністративної відповідальності не притягався,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП серія ДНХ-2 № 3029, 27 березня 2024 року о 20 годині 00 хв. солдат ОСОБА_1 був виявлений на АДРЕСА_2 , який виконував обов`язки військової служби, в стані наркотичного сп`яніння в умовах особливого періоду, що настав з моменту введення воєнного стану в Україні, чим порушив вимоги ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та вчинив зазначене вище правопорушення.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, звернувся до суду із заявою (оформлена у виді телефонограми) про проведення судового розгляду за його відсутності, однак за участю його захисника адвоката Страшок Є.В.

Водночас, із поданої до суду заяви вбачається, що ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, не визнав.

У свою чергу захисник Страшок Є.В., заперечуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні згаданого адміністративного правопорушення, просив закрити провадження в справі щодо останнього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

При цьому свої заперечення захисник мотивував низкою порушень процесуальних та матеріальних норм, що були допущені уповноваженими службовими особами при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколу, які вважає істотними, що у свою чергу тягне недопустимість отриманих доказів.

Основними аргументами захисника ОСОБА_2 є наступне:

- під час складання протоколу про адміністративне правопорушення військовослужбовцю ОСОБА_1 не роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема: право на правову допомогу, що є порушенням ч. 2 та ч. 4 ст. 256 КУпАП.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення, у тому числі у протоколі серії ДНХ-2 № 3029 від 27 березня 2024 року, відсутня відмітка про роз`яснення прав ОСОБА_1 , що свідчить про те, що при складанні зазначеного протоколу було порушено чинне законодавство;

- протокол серії ДНХ-2 № 3029 щодо ОСОБА_1 складений з порушенням вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, у тому числі щодо форми і змісту, встановлених цією нормою КУпАП, а саме: наведені у ньому дані є невірними, оскільки згідно паспортних даних ім`я ОСОБА_3 Вячеслав, тоді як у протоколі зазначено ім`я ОСОБА_4 .

Зазначене порушення вимог щодо змісту протоколу призводить до неможливості дотримання закріпленого у ст. 33 КУпАП принципу індивідуалізації стягнення;

- у матеріалах справи про адміністративне правопорушення знаходиться протокол серії ДНХ-2 № 3029 щодо ОСОБА_1 , а також висновок експерта № 189.

Згідно із висновком № 189, щодо результатів медичного огляду, ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено, отже підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього були відсутні. Натомість у протоколі міститься посилання на висновок № 5, який згідно із протоколом складений о 20 годині 50 хв., тобто вже після фактичного складання протоколу.

На думку захисника суду не надано переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Зазначене, з урахуванням того, що всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, як вважає захисник, є підставою для закриття провадження у справі, оскільки обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами.

Заслухавши доводи захисника адвоката Страшок Є.В., дослідивши дані протоколу про адміністративне правопорушення, долучені до нього матеріали та документи витребувані судом, встановлено, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ «Коробов проти України» №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Так, згідно із ч. 1 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Тобто, ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає такі окремі кваліфікуючі ознаки:

1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;

2) поява військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

3) виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

4) відмова військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимим доказами не є беззаперечним доказом на доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так, у відповідному протоколі, який складено 27 березня 2024 року у місті Лозова зазначено, що адміністративне правопорушення було вчинено ОСОБА_1 27 березня 2024 року о 20 годині, зокрема у цей день та у зазначений час останній був виявлений на АДРЕСА_2 , під час виконання обов`язків військової служби, в стані наркотичного сп`яніння в умовах особливого періоду.

При цьому у протоколі вказано, що ОСОБА_1 був направлений на огляд о 20 годині 50 хв. 27 березня 2024 року.

У результаті проведеного огляду на стан сп`яніння встановлено, що він знаходиться у стані наркотичного сп`яніння висновок № 5, складений о 20 годині 50 хв. 27 березня 2024 року.

Дійсно із висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення, окрім іншого, стану наркотичного сп`яніння, складеного лікарем КНП «Лозівське ТМО» на підставі даних, що містяться у відповідному акті № 5, складеному о 20 годині 50 хв. вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Згідно із актом медичного огляду з метою виявлення, окрім іншого, стану наркотичного сп`яніння № 5 від 27 березня 2024 року огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння був проведений в цей же день о 20 годині 50 хв. у КНП «Лозівське ТМО».

При цьому на вказаний огляд ОСОБА_1 був направлений 27 березня 2024 року о 20 годині 50 хв. військовослужбовцем Військової служби правопорядку, що підтверджується копією відповідного направлення.

Факт медичного огляду ОСОБА_1 за наведених вище обставин місця і часу підтверджується даними Журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану…наркологічного…сп`яніння… стаціонарного відділення № 1 КНП «Лозівське ТМО».

Разом з цим із листа директора КНП «Лозівське ТМО» від 24 травня 2024 року (на запит суду) вбачається, що ОСОБА_1 був доставлений на огляд з міста Первомайський у приймальне відділення стаціонару № 2 місто Лозова, в зв`язку з тим (зі слів супроводжуючих), що в лікарні міста Первомайський відсутні відповідні тести на наркотичні речовини, через що огляд на стан сп`яніння не був проведений.

У приймальному відділенні стаціонару № 2 КНП «Лозівське ТМО» черговим лікарем було проведено дослідження біологічної рідини на шість видів наркотиків результат негативний.

На підставі цього обстеження був складений висновок від 27 березня 2024 року № 189, де вказано, що наркотичне сп`яніння відсутнє.

У той же час із направлення, яке є першим за хронологічним порядком, даних Журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану…наркологічного…сп`яніння… стаціонарного відділення № 2 КНП «Лозівське ТМО», та висновку № 189 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення, окрім іншого, стану наркотичного сп`яніння, складеного лікарем КНП «Лозівське ТМО» вбачається, що вперше ОСОБА_1 був направлений на медичний огляд 27 березня 2024 року о 19 годині 00 хв., його огляд був проведений у цей день о 19 годині 10 хв.

Водночас, як повідомляє директор КНП «Лозівське ТМО» супроводжуючим військовослужбовця ОСОБА_1 було повідомлено, що обстеження проведено неповне, і він підозрюється у вживанні інших наркотичних речовин.

Оскільки на той час необхідні тести в приймальному відділенні стаціонару № 2 були відсутні, але вони були в наявності у відділені екстреної медичної допомоги стаціонару № 1 КНП «Лозівське ТМО» військовослужбовець ОСОБА_1 був перенаправлений на огляд до стаціонару № 1, де він був оглянутий лікарем наркологом.

На підстав огляду лікарем наркологом та результатів обстеження було складено висновок № 5 від 27 березня 2024 року.

Проаналізувавши дані, які зафіксовані у наведених вище документах, а також дані повідомлені суду директором КНП «Лозівське ТМО» у їх сукупності, є очевидним, що у період часу з 19 години 00 хв. до 20 години 50 хв. ОСОБА_1 перебував у місті Лозова Харківської області, зокрема у зазначеному закладі охорони здоров`я, під контролем військовослужбовців Військової служби правопорядку, а відтак не міг перебувати та бути виявленим 27 березня 2024 року о 20 годині на АДРЕСА_2 , яке розташоване на відстані близько 63 кілометрів від міста Лозова.

Таким чином, дані протоколу про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП серія ДНХ-2 № 3029, зокрема щодо місця і часу вчинення адміністративного правопорушення, які є обов`язковим елементом для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суперечать встановленим судом обставинам, які ґрунтуються на об`єктивних доказах.

Разом із цим суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення. Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, і не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що інкримінується особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Для з`ясування обставин щодо зазначених вище розбіжностей суд неодноразово викликав у судове засідання особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, однак вона, будучі неодноразово належним чином повідомленою про місце та час судового розгляду, у судові засідання не з`явилася.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Конвенції, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Таким чином, оскільки об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 17220 КУпАП не доведена, вина особи не встановлена, ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчиненні вказаного правопорушення, суд не вбачає в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП підлягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин не підлягають розгляду доводи, сторони захисту, що наведені віще.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відтак має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 247 КУпАП вказує на обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, зокрема в п. 1 зазначено - відсутність події і складу адміністративного правопорушення. А відтак, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 287, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя:Г. М. Васянович