Справа № 462/5384/23 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 33/811/1361/24 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2023 року,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , 01.07.2023 року о 17 год. 16 хв. за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 319, керував транспортним засобом марки «Hyundai Avante», державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав права керувати транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, так 30.03.2023 року останній притягався до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

На вказану постанову особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови та скасувати постанову суду.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що під час винесення рішення був на передовій та не був повідомлений про судове засідання. Повістка до суду прийшла за місцем реєстрації, де ніхто з родини не проживає, а орендарі, які там тимчасово проживали, не повідомили. SMS повідомлення не надходило. Повернувшись з бойових дій у місто Львів, продовжив допомагати волонтерам та побратимам і в цей період була складена постанова.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що під час розгляду справи, ОСОБА_1 , неодноразово повідомляв, що це вимушена дія з його сторони, а саме кермування без посвідчення водія так, як перевозив медикаменти та дрони для військовослужбовців ЗСУ, своїх побратимів, які було потрібно в короткі терміни відправити їм на передову лінію.

Крім цього, під час розгляду справи інспектором поліції були порушення права та норми поведінки спілкування з громадянином, а саме різкі висловлення в сторону ОСОБА_1 .

Звертає увагу на те, що в МРЕО, у вільний час від несення військової служби, вже склав на цей час теоретичний іспит та готувався складати практичний іспит по кермуванню т/з, та прийшовши туди, було повідомлено про те, що рішенням суду заборонили кермувати транспортним засобом строком на 5 років. І через це не може продовжити здійснювати частину військових завдань, які критично необхідні для збереження життя та здоров`я, здійснювати волонтерську діяльність при виникненні потреби.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі наявні в матеріалах справи докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 507332 від 01.07.2023 року; відеоматеріалами; копією Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7263612; витягом із бази АРМОР; довідкою старшого інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Судом апеляційної інстанції враховано, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, у суду відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 7263612, а також ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 507332 від 01.07.2023 року.

В діях ОСОБА_1 вбачається свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що через заборону кермувати транспортним засобом строком на 5 років не може продовжити здійснювати частину військових завдань, які критично необхідні для збереження життя та здоров`я, здійснювати волонтерську діяльність при виникненні потреби, не можуть слугувати підставою для задоволення вимог апеляційної скарги з урахуванням встановленої законодавцем санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Також, апеляційний суд не погоджується з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що це була вимушена дія з його сторони, так як перевозив медикаменти та дрони для військовослужбовців ЗСУ, оскільки ОСОБА_1 міг передати керування транспортним засобом іншій особі, яка мала посвідчення водія з відповідною категорією та тоді б відпала необхідність сідати за кермо автомобіля, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Об`єктивних даних, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 , який повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування таким, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 , складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2023 року.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук