Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/5184/23
П О С ТА Н О В А

17 жовтня 2024 року м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Вачко В.І., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 168578 від 12.12.2024 року, 12 грудня 2024 року о 22 годині 17 хвилин, по вул.Б.Хмельницького в м.Овруч Коростенського ТГ Коростенського району Житомирської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ 110308-44», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей); від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився на портативний відеореєстратор поліцейського, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 171436 від 12.12.2023 року, 12 грудня 2024 року о 23 годині 18 хвилин, по вул.Івана Богуна в м.Овруч Коростенського району Житомирської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ 110308-44», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіряного покрову, нестійка хода); від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager на місці зупинки транспортного засобу та проходження такого огляду в КНП «Овруцька міська лікарня» у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Справа № 286/5186/23 об`єднана в одне провадження зі справою № 286/5184/23.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав письмове заперечення, в якому свою вину у вчиненні вказаних порушень не визнав з наступних підстав.

12.12.2023 року інспектором СРПП ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майором поліції Овсянніковою Надією Петрівною відносно нього було складено адміністративний протокол серії ААД № 168578, наступного змісту: 12.12.2023 року о 22 годині 17 хвилин в м.Овруч по вул.Б.Хмельницького, водій керував автомобілем марки ЗАЗ-110308-44 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння алкоголю на місці зупинки т.з. та в медичному заклад відмовився на портативний відеореєстратор поліцейського.

Також постановою інспектора СРПП ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області капітана поліції Якимчука Михайла Анатолійовича, серії БАД № 949386 від 12.12.2023 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 та ст.125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., за те, що 12.12.2023 року о 22 год. 17 хв. в м.Овруч по вул.Б.Хмельницького, керував автомобілем марки «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , який перед початком руху не увімкнув лівий покажчик повороту, також даний т/з був не укомплектований, тобто не мав діючого вогнегасника, чим порушив пункти 9.2. та 31.4.7.є ПДР України, яку в послідуючому ним було оскаржено до Овруцького районного суду.

Вважає, що адміністративний протокол, серії ААД № 168578 від 12.12.2023 року було складено з порушенням норм чинного законодавства та процедури проведення огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, виходячи з нижчевикладеного:

- в адміністративному протоколі зазначаються ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, що є надуманою суб`єктивною думкою працівника поліції та нічим документально не підтверджується, а також порушення координації рухів та почервоніння очей, що насамперед не відповідає дійсності та спростовується відеозаписами, з яких вбачається, що такі ознаки відсутні.

- з відеозапису вбачається, що інспектор поліції запитує його - «чи вживав я алкогольні напої» на що він відповів - «не вживав», після цього пропонує йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, при цьому не зазначаючи будь-яких ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння в нього, які б давали йому право законної вимоги пропонувати проходити такий огляд, а тільки констатує факт коли він відмовся проходити огляд, що відносно нього буде складено адміністративний протокол за ст.130 КУпАП.

- до протоколу не долучено акт огляду на стан сп`яніння, в якому мали бути відображені ознаки алкогольного сп`яніння, який би в подальшому слугував підставою для складання адміністративного протоколу, чим порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

- поліцейський не роз`яснив йому наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише констатував факт складання протоколу за ст.130 КУпАП.

- долучення до протоколу направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, не свідчить про його надання йому та відмову від його отримання, оскільки в ньому відсутній його підпис про дану відмову. Підставою для направлення водія на освідування мають слугувати наявні характерні ознаки сп`яніння, а не бажання поліцейського з формальних підстав.

- в матеріалах справи відсутні дані про те, що на час зупинки транспортного засобу він визнавав факт вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, тому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

- протокол про адміністративне правопорушення та інші документи містять лише відмітки про відмову ним від підпису чи ознайомлення. Проте відеозапис обставин події свідчить про те, що уповноваженою особою були проігноровані вимоги глави 19 КУпАП, та в спілкуванні із ним поліцейський обмежився лише констатуванням факту, що він відмовляється від проходження освідування та від підписання документів. Однак, а ні протоколу, ні інших будь-яких документів в його присутності складено не було. Не можна вважати факт доведеності вчинення правопорушення за тієї обставини, що оскільки він відмовився підписувати будь-які документи, то він самоусунувся від ознайомлення зі змістом правопорушення, яке йому інкримінується та з іншими процесуальними документами. Взагалі вся процедура фіксування складення адміністративних матеріалів на відеозаписах відсутня, чим порушено вимоги статей ст.ст.254,256,259,260 КУпАП, які категорично обумовлюють обов`язкову присутність особи при складенні відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

- після складання адміністративного протоколу, його не було відсторонено (відповідно до ст.266 ч.1 КУпАП) від подальшого керування автомобілем, оскільки в матеріалах справи відсутній акт вилучення транспортного засобу, акт передачі його довіреній особі або акт поміщення на спеціальний майданчик, тому він спокійно почав ним керувати, що знову ж таки спростовує факт перебування його з ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

- відповідно до змісту ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч.3 ст.35). Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису з фіксацією обставин події, працівниками поліції хоч і було задокументовано нібито факт порушення ним положень Правил дорожнього руху, але 07.10.2024 року рішенням Овруцького районного суду, постанову інспектора (капітана поліції Якимчука Михайла Анатолійовича) СРПП ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, серії БАД № 949386 від 12.12.2023 року, було скасовано. Тобто докази про порушення ним ПДР відсутні, а тому його зупинка та в послідуючому проходження огляду на стан сп`яніння є незаконними.

Відповідна правова позиція з цього питання висловлена у висновках Верховного Суду, при розгляді справ на неправомірні дії поліцейського, поліцейські не мають права без задокументованих доказів вчинення водієм порушень ПДР України зупиняти транспортний засіб, перевіряти документи та, як наслідок, вимагати проходження перевірки на стан сп`яніння (рішення від 15.03.2019 року - справа № 686/11314/17; від 23.10.2019 року - справа № 357/10134/17).

Також 12.12.2023 року інспектором СРПП ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майором поліції Скоростецьким Сергієм Олексійовичем відносно нього було складено адміністративний протокол серії ААД № 171436, наступного змісту: 12.12.2023 року о 23 годині 18 хвилин в м.Овруч по вул.Івана Богуна, водій керував т/з марки ЗАЗ-110308-44 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, зміна забарвлення шкіряного покрову, нестійка хода), від проходження медичного огляду для з`ясування стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору алкотесту «Драгер» на місці зупинки та проходження такого огляду в КНП «Овруцька міська лікарня» у встановленому законом порядку водій відмовився.

Вважає, що адміністративний протокол серії ААД № 171436 від 12.12.2023 року було складено з порушенням норм чинного законодавства та процедури проведення огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, виходячи з нижчевикладеного:

- рапорт поліцейського, не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки останній є зацікавленою особою, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 року у справі № 524/5741/16.

- в адміністративному протоколі зазначаються ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, що є надуманою суб`єктивною думкою працівника поліції та нічим документально не підтверджується, а також зміна забарвлення шкіряного покрову та нестійка хода, що насамперед не відповідає дійсності та спростовується відеозаписами, з яких вбачається, що такі ознаки відсутні.

- з відеозапису вбачається, що інспектор поліції запитує його - «чому я керую з ознаками алкогольного сп`яніння, що я вживав» на що він відповів - «нічого я не вживав», тобто на час зупинки транспортного засобу він не визнавав факт вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, тому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

- до протоколу не долучено акт огляду на стан сп`яніння, в якому мали бути відображені ознаки алкогольного сп`яніння, який би в подальшому слугував підставою для складання адміністративного протоколу, чим порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

- долучення до протоколу направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, не свідчить про його надання йому та відмову від його отримання, оскільки в ньому відсутній його підпис про дану відмову. Підставою для направлення водія на освідування мають слугувати наявні характерні ознаки сп`яніння, а не бажання поліцейського з формальних підстав.

- поліцейський не роз`яснив йому наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише констатував факт складання протоколу за ст.130 КУпАП.

- протокол про адміністративне правопорушення та інші документи містять лише відмітки про відмову ним від підпису чи ознайомлення. Проте відеозапис обставин події свідчить про те, що уповноваженою особою були проігноровані вимоги глави 19 КУпАП, та в спілкуванні із ним поліцейський обмежився лише констатуванням факту, що він відмовляється від проходження освідування та від підписання документів. Однак, а ні протоколу, ні інших будь-яких документів в його присутності складено не було. Не можна вважати факт доведеності вчинення правопорушення за тієї обставини, що оскільки він відмовився підписувати будь-які документи, то він самоусунувся від ознайомлення зі змістом правопорушення, яке йому інкримінується та з іншими процесуальними документами. Взагалі вся процедура фіксування складення адміністративних матеріалів на відеозаписах відсутня, чим порушено вимоги статей ст.ст.254,256,259,260 КУпАП, які категорично обумовлюють обов`язкову присутність особи при складенні відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

- після складання адміністративного протоколу, він не був відсторонений (відповідно до ст.266 ч.1 КУпАП) від подальшого керування автомобілем, хоча поліцейський про це повідомляє, але фактично не виконує, оскільки в матеріалах справи відсутній акт вилучення транспортного засобу, акт передачі його довіреній особі або акт поміщення на спеціальний майданчик, тому він спокійно почав ним керувати, що знову ж таки спростовує факт перебування його з ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

- відеозаписом не зафіксовано порушення ним правил дорожнього руху України, яке б слугувало підставою для його зупинки, а тому в подальшому була відсутня необхідність в проходженні ним відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що безпосередньо стосується приписів ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», якими визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч.3 ст.35). Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису з фіксацією обставин події, працівником поліції навіть не було повідомлено про причину його зупинки з описом факту порушення ним таких положень Правил дорожнього руху, які б відповідно до зазначених вимог Закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу. Оскільки з його боку не допущено порушень ПДР, за які його слід було взагалі перевіряти, у зв`язку із чим та за сукупністю з іншими обставинами, у даному конкретному випадку складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вищевказані дії поліцейськими не були виконані взагалі та не надано жодного доказу про порушення ним положень ПДР, а саме не долучено постанову поліцейського про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР.

Відповідна правова позиція з цього питання висловлена у висновках Верховного Суду, при розгляді справ на неправомірні дії поліцейського, поліцейські не мають права без задокументованих доказів вчинення водієм порушень ПДР України зупиняти транспортний засіб, перевіряти документи та, як наслідок, вимагати проходження перевірки на стан сп`яніння (рішення від 15.03.2019 року - справа № 686/11314/17; від 23.10.2019 року - справа № 357/10134/17).

Просить суд звернути увагу, що передумовою для вимоги працівників поліції до особи пройти огляд на стан будь-якого сп`яніння, повинно бути встановлення ознак такого сп`яніння та доведення їх наявності доказами у відповідності до положень ч.2 ст.251 КУпАП, а не лише припущеннями працівників поліції щодо такого стану. І у разі наявності сумнівів відносно будь-яких обставин вчинення правопорушення, не підтверджених доказами, такі сумніви повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до відповідальності. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вважає, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Принцип презумпції невинуватості поширюється і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст.62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з огляду на наступне.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 168578 від 12.12.2023 року суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння регулюється статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2024 року у справі № 286/5165/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, позов задоволено частково; скасовано постанову інспектора СРПП ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області капітана поліції Якимчука М.А. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 949386 від 12.12.2023 року, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.; справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судовим рішенням зокрема встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови 12.12.2023 року о 22 год. 17 хв., по вул.Б.Хмельницького в м.Овруч Коростенського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ-110308, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перед початком руху не увімкнув лівий показчик повороту, а також даний транспортний засіб був не укомплектований, тобто не мав діючого вогнегасника, чим порушив п.п. 9.2. б, 31.4.7 в ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП, за що до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідачем не подано суду належних доказів факту порушення позивачем ПДР України, а саме: не увімкнення перед початком руху транспортного засобу лівого показчика повороту. Однак, оглядом доданого позивачем до матеріалів справи диску з відеозаписами, судом встановлено, що автомобіль під керуванням позивача на момент зйомки за допомогою портативного реєстратора, розміщеного на патрульному поліцейському автомобілі вже рухався по проїзній частині дороги та не змінював напрямку свого руху. Поліцейський зупинив транспортний засіб під керуванням позивача без законних підстав, передбачених ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», крім того доказів відсутності діючого вогнегасника в транспортному засобі, під керуванням позивача, матеріали справи не містили. Відтак, суд при розгляді справи не знайшов підтвердження фактів вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП, і дійшов висновку про недоведеність події адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП, та винності позивача у їх вчиненні, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені рішенням суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 286/5165/23, зокрема, що поліцейський зупинив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 без законних підстав, та висновки суду, зроблені при розгляді вказаної справи, про недоведеність події адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП, підстав для проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у поліцейського не було.

Відтак, дії ОСОБА_1 не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення може бути встановлена виключно на підставі доказів.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене вище, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 171436 від 12.12.2023 року суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння регулюється статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У відповідності до рапорту поліцейського СРПП ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ст. сержанта поліції Миколи Левківського від 12.12.2023 року, під час проведення заходів у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, в м.Овруч по вул.І.Богуна було виявлено о 23 год. 18 хв водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с.Черепин Овруцької ТГ, який керував автомобілем марки ЗАЗ 110308-44, д.н.з. НОМЕР_1 , який не вчасно перемикав світло фар з дальнього світла фар на ближній при наближенні зустрічних транспортних засобів, тому вказаний транспортний засіб з метою попередження створення та недопущення аварійної ситуації, було зупинено для проведення бесіди з водієм; додатково під час зупинки було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано на місці зупинки та в лікарні м.Овруч пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився.

Однак, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що поліцейськими здійснювався відеозапис фіксації порушення із застосуванням технічних засобів.

Оглядом доданого до протоколу про адміністративне правопорушення диску з відеозаписами правопорушення судом встановлено, що на проїзній частині дороги стоїть поліцейський автомобіль з вимкненими фарами, на зустріч якому рухається інший автомобіль з увімкненими фарами дальнього світла, після того як вказаний автомобіль проїхав повз, поліцейський автомобіль, увімкнувши фари, починає їхати позаду вказаного автомобіля, проїхавши деяку відстань дороги, якою не було жодного зустрічного автомобіля, поліцейський автомобіль подає сигнал про зупинку. У зв`язку із відсутністю зустрічних транспортних засобів у водія автомобіля не було обов`язку перемикати світло фар з дальнього на ближнє.

Враховуючи викладене вище, судом не встановлено порушень ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

А тому, підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у поліцейських не було.

Відтак, дії ОСОБА_1 не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення може бути встановлена виключно на підставі доказів.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене вище, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33-35, 36, 130 ч.1, 221, 247 п.1, 248, 249, 268, 278, 279, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В. І. Вачко