Єдиний унікальний номер 229/6636/24
Номер провадження 3/229/2686/2024

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Гонтар А.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від СІЗ Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСУВ «Хортиця» про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Миколаїв Миколаївської області, громадянина України, який працює (проходить службу) у військовій частині НОМЕР_1 на посаді т.в.о. помічника командира, начальник сектору охорони державної таємниці, у військовому званні сержант, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за п.6 ч.1 ст. 212-2, ч.1 ст.212-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2024 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 17/5/3-706 від 20.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Згідно протоколу, 20.09.2024 року в м.Дружківка Донецької області, сержант ОСОБА_1 , в порушення вимог ст. 28 ЗУ «Про державну таємницю» та п.218, 219 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою КМУ № 939 від 08.09.2021 р., після закінчення робочого дня, не здійснив опечатування приміщення для проведення секретних робіт інв. №101дск від 20.09.2024 р., машина спеціалізована СА-9 № 2162169, не передав під охорону черговому військової частини НОМЕР_1 приміщення для проведення секретних робіт інв.№ 101дск від 20.09.2024 р, машина спеціалізована НОМЕР_2 , яке є режимним приміщенням, що підтверджується відсутністю запису у «Журналі здавання (приймання) під охорону, зняття (приймання) з-під охорони режимних приміщень (зон, територій), сховищ матеріальних носіїв секретної інформації та ключів від них» форми №33. Правопорушення виникло внаслідок недбалого ставлення з боку ОСОБА_1 до виконання обов`язків, як секретоносія у ході провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. Фактів розголошення або втрати документів, що містять відомості, які становлять державну таємницю, не встановлено. Таким чином, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП, а саме невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Також, 26 вересня 2024 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 17/7/3-3318 від 20.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Згідно протоколу, 20.09.2024 року в службовому кабінеті № 4 сектору охорони державної таємниці військової частини в АДРЕСА_2 , під час проведення фільтраційних заходів (контррозвідувального опитування) сержанта ОСОБА_1 , встановлено факт порушення ним порядку обліку, зберігання і використання документів, що містять службову інформацію. Так, під час огляду особистого ПЕОМ марки Lenovo сержанта ОСОБА_1 було виявлено 1 (один) документ з грифом обмеження доступу «Для службового користування», який зберігався на не зареєстрованому особистому особистому ПЕОМ.

Зокрема, за результатами огляду особистого ПЕОМ сержанта ОСОБА_1 марки Lenovo, що не призначений для обробки інформації з обмеженим доступом, виявлено 1 (один) електронний файл з грифом обмеження доступу «Для службового користування»: «Акт на знищення машинних носіїв інформаціїї» - 28 кб. Згідно реквізитів виявлених електронних документів видно, що їх відпрацював т.в.о. помічника командира, начальник сектору охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_1 на ПЕОМ IV категорії №11311/09159- ЖМД-245дск та надав їм гриф обмеження доступу «Для службового користування» відповідно до п.1.2 «Переліку відомостей Збройних Сил України, які містять службову інформацію», затвердженого наказом Начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України № 408 від 22.11.2017 р. Після чого, відпрацьований документ був розісланий згідно розрахунку розсилки. Однак, сержант ОСОБА_1 здійснив незаконне копіювання (у вигляді електронного документу у форматі Word) цього документу, після чого він зберігав зазначений документ на особистому ПЕОМ, чим порушив вимоги п.п. 14, 34, 38, 101 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 736 «Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв, що містять службову інформацію».

Під час огляду особистого ПЕОМ сержанта ОСОБА_1 встановлено, що він має прямий вихід до всесвітньої мережі Інтернет. При цьому, згідно п.38 вищезазначеної Постанови КМУ, службову інформацію заборонено записувати на електронний носій інформації, не внесений до журналу обліку електронних носіїв інформації, на які планується записувати службову інформацію. Тим самим, своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 створив реальні передумови до витоку та розголошенню інформації з обмеженим доступом.

Після втручання оперативного співробітника та надання методичних (попереджувальних) вказівок, протиправна діяльність була припинена, витоку або втрати документів військового характеру зафіксовано не було.

Таким чином, сержант ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 212-5 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Пунктом 6 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 визначено, що у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

Із урахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що два адміністративні протоколи складені відносно однієї особи за вчинення кількох адміністративних правопорушень та одночасно розглядаються в одному суді, то дані справи про адміністративні правопорушення: ЄУН 229/6636/24 (провадження № 3/229/2686/2024) та ЄУН 229/6638/24 (провадження 3/229/2688/2024) підлягають об`єднанню в одне провадження.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. В матеріалах справи є його заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст.268 КУпАП, присутність особи-правопорушника при розгляді справ про адміністративні правопорушення передбачених ст.ст. 212-2, 212-5 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає, що справу можливо розглядати без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов до такого висновку.

Положеннями ч.2 ст.7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вчиненого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП суду надані такі докази: протокол про адміністративне правопорушення №17/5/3-706 від 20.09.2024 р., пояснення та заява правопорушника, довідка про надання допуску до державної таємниці, копія переліку режимних приміщень (зон, територій) військової частини НОМЕР_1 , копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 07.07.2024 р. № 192, копія витягу з порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою КМУ від 08.09.2021 року № 939.

Диспозиція п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державної таємниці.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про державну таємницю, а саме, у вчиненні діянь, зазначених у пп . 1 -9 ч. 1 цієї статті (склад - формальний).

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці) (ч. 1 цієї статті); особливий (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці, і які вже піддавалися адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення) (ч. 2 цієї статті).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Відповідно до ст.28 Розділу ІV Закону України «Про державну таємницю» № 3855-XII від 21.01.1994 року, громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний:

не допускати розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка йому довірена або стала відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

не брати участі в діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена в порядку, встановленому законом;

не сприяти іноземним державам, іноземним організаціям чи їх представникам, а також окремим іноземцям та особам без громадянства у провадженні діяльності, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України;

виконувати вимоги режиму секретності;

повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про виникнення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти у письмовій формі про свій виїзд з України;

додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю.

Як вбачається з довідки № 4 від 14.09.2024 р. (форма 14), яка долучена до матеріалів справи, гр. ОСОБА_1 наказом (розпорядженням) від 26.06.2023 року № 191/Д надано допуск до державної таємниці за формою 2 (два). Довідка дійсна до 14.03.2025 року.

Згідно п. 219 витягу з «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою КМУ від 08.09.2021 року № 939, після закінчення робочого дня сховище матеріальних носіїв секретної інформації, режимні приміщення (зони, території) замикаються і опечатується. Режимні приміщення (зони, території) закриваються з опечатаними вхідними дверима (воротами) і робочі екземпляри ключів від них у пеналах (пакетах), опечатаних особистою номерною печаткою відповідальної особи, здаються під охорону черговому по підприємству, установи, організації чи охороні за підписом у журналі за формою згідно з додатком 33.

Судом встановлено, що зазначеній у протоколі про адміністративне правопорушення Постанові Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року № 939 «Про затвердження Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях`ДСК, присвоєно гриф «Для сужбового користування».

Але в протоколі про адміністративне правопорушення та у витязі даного факту не відображено, вказано дату постанови КМУ 08.09.2021 року, хоча постанова КМУ має дату 18.12.2023 року.

Судом встановлено, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення постанова КМУ № 939 від 08.09.2021 року взагалі має назву «Про внесення змін до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з культивування рослин, включених до таблиці I переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Кабінетом Міністрів України, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, придбання, реалізації (відпуску), ввезення на територію України, вивезення з території України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, включених до зазначеного переліку», яка взагалі не відноситься до обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, у протоколі посилається на порушення гр. ОСОБА_1 п. 218 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 08.09.2021 року, але до матеріалів справи не додано витягу п.218 з даного «Порядку».

Судом також встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що фактів розголошення або втрати документів, що містять відомості, які становлять державну таємницю посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення не встановлено.

З вищенаведеного суд зробив висновок, що викладені у протоколі дії (бездіяльність) не призвели до розголошення (витоку або втрати) інформації, пов`язаної з державною таємницею. Висновок про результати проведеного службового розслідування з приводу обставин, викладених у протоколі до матеріалів справи не долучено.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Склад адміністративного правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Подія правопорушення пов`язана з відбуттям певного явища, тобто факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Нявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими.

Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

Суд зауважив, що сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи.

Отже, об`єктивна сторона правопорушення за п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП не узгоджується з фактичними даними справи, а вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за цією статтею.

У відповідності до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження вчиненого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 215-5 КУпАП суду надані такі докази: протокол про адміністративне правопорушення № 17/7/3-3318 від 20.09.2024 р., пояснення та заява правопорушника, довідка (форма 14), витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.12.2022 р. № 358.

Диспозиція частини 1 ст. 212-5 КУпАП передбачає відповідальність за порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, що призвело до розголошення такої інформації.

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері обліку, зберігання і використання документів та інших носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає у порушенні порядку обліку, зберіганні і використанні документів та інших носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, яке призвело до розголошення такої інформації.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Тобто диспозиція ч.1 ст. 215-5 КУпАП відноситься до правопорушень з матеріальним складом, оскільки передбачає факт розголошення службової інформації, який вже відбувся.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, витоку або втрати документів військового характеру не виявлено, а посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення не додано достатніх, допустимих доказів щодо наслідків скоєного ОСОБА_1 діяння, тобто що зазначені у протоколі дії (бездіяльність) дійсно призвели до розголошення службової інформації з грифом «Для службового користування».

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст. 212-5 КУпАП не узгоджується з фактичними даними справи, а вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за цією статтею.

У відповідності до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши докази у справах на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, з урахуванням виявлених недоліків, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених п.6 ч. 1 ст. 212-2, ч.1 ст. 215-5 КУпАП, не доведена та не підтверджена належними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративних правопорушень на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 284, 287, 289, 291 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення ЄУН 229/6636/24 (провадження № 3/229/2686/2024) та ЄУН 229/6638/24 (провадження № 3/229/2688/2024) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за п.6 ч.1 ст. 212-2, ч.1 ст. 215-5 КУпАП.

Присвоїти об`єднаній справі загальний номер: ЄУН 229/6636/24, провадження № 3/229/2686/2024.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративних правопорушень, передбачених п.6 ч.1 ст.212-2, ч.1 ст.215-5 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: А.Л. Гонтар