Справа № 578/918/24
провадження № 3/578/557/24
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
01 жовтня 2024 року селище Краснопілля
Суддя Краснопільського районного суду Сумської області Зеря Ю.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції №2 (с. Краснопілля) Сумського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 28.10.2010 Краснопільським РВ УМВС України в Сумській області, за частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Постановою судді Краснопільського районного суду Сумської області від 30.08.2024 гр. ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП та на останнього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.
Однак ОСОБА_1 належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і 14.09.2024 близько 12:00 год за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї матері гр. ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме ображав, висловлювався нецензурною лайкою та вдарив, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Дані обставини зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення від 14.09.2024 серії ВАД №194421, складеному інспектором ДОП СП ВП №2 (с. Краснопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області капітаном поліції Коноплею О.С.
ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.
Враховуючи приписи статті 268 КУпАП суддя вважає за можливе проводити судовий розгляд адміністративного матеріалу за відсутності гр. ОСОБА_1 у судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя дійшла наступних висновків.
За змістом частини першої статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, громадянин ОСОБА_1 притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП.
Частина перша статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, у вигляді накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
Частина друга статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії, що вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, у вигляді накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Відповідно до пункту третього статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з пунктом 14 вказаної статті психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з пунктом 17 вказаної статті фізичним насильством є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №194421 від 14.09.2024, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій. До протоколу долучені протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.09.2024, у яких потерпіла вказала, що син ображав її нецензурною лайкою та виганяв з будинку; пояснення ОСОБА_2 від 14.09.2024 та пояснення ОСОБА_1 , у яких він підтверджує той факт, що сварка дійсно мала місце та він виганяв матір з будинку.
Дослідивши надані органом поліції докази на предмет їх належності, допустимості, достатності та достовірності, суддя вважає вину гр. ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення доведеною, у тому числі з урахуванням його власних пояснень.
Відповідно до положень статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкція частини другої статті 173-2 КУпАП передбачає такі види адміністративного стягнення, як штраф від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Статтею 27 КУпАП передбачено такий вид адміністративного стягнення як штраф, який є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Стаття 33 даного Кодексу зобов`язує суд накладати стягнення за адміністративне правопорушення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України та при накладенні стягнення враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно статті 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.
Згідно статті 35 КУпАП обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, є повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Зважаючи на викладене, вивчивши обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявних у справі даних про особу правопорушника, ступінь його вини, вік, наявність обставини, що обтяжує його відповідальність, враховуючи положення статті 33 КУпАП суддя вважає за необхідне накласти на гр. ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції частини другої статті 173-2 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке за своїм видом і мірою є достатнім та справедливим.
Відповідно до статті 401 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» з особи, щодо якої судом ухвалено постанову про накладення адміністративного стягнення, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на дату винесення постанови у цій справі становить 605,60 грн.
Окремо слід звернути увагу на те, що відповідно до статей 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Керуючись статтями 33, 401, 245, 247, 251, 252, 268, 277, 280, 283-285, 287-291, 294 КУпАП, суддя
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн.
Попередити особу про наслідки невиконання адміністративного стягнення, передбачені статтями 307, 308 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області (стаття 294 КУпАП).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанова судді у справі про адміністративне правопорушення є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців наступного дня після набрання нею законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Суддя Ю.О. Зеря