Провадження № 3/369/7597/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.09.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак Ірина Адамівна, за участю захисника Невечері К. П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 2 Фастівського РУП ГУНП у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 200314, 09 вересня 2024 року близько 15:00 год, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: с. Віта-Поштова Фастівського району Київської області, на території будівництва «НВМК» на неодноразові прохання не виконав законних вимог працівників поліції, чим вчинив злісну непокору працівникам поліції, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 200315, 09 вересня 2024 року близько 15:00 год, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: с. Віта-Поштова Фастівського району Київської області, поблизу будівництва «НВМК» поводив себе зухвало, висловлювався нецензурною лайкою, робив різкі та образливі викрики, чим вчинив дрібне хуліганство, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та вказав, що є членом громадської організації «Мархалівка.Підтримка». Йому відомо, що частину лісу у якому він часто проводить свій час виділили під будівництво військового меморіального кладовища, яке розпочалося у квітні 2024 року. У день події, він як зазвичай гуляв у лісі та побачив будівельників і з власної ініціативи розпочав з ними розмову з проханням пред`явити йому дозвільні документи на будівництво. У цей час у розмову втрутилися працівники поліції, які зобов`язували робітників транспортувати техніку у інше місце. На якій підставі працівники поліції перебували на території будівництва йому не відомо. Згодом, після його запитань поліцейським щодо наявності у робітників дозвільних документів на виконання будівельних робіт до нього почали застосовувати фізичну силу. Запевняв суд, що зухвало себе не поводив, дрібного хуліганства не вчиняв. Вказав, що свідком зазначених подій була ОСОБА_2 .

У судовому засіданні захисник Невечеря К. П. в інтересах ОСОБА_1 заявив клопотання про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яке судом було задоволено в повному обсязі. Крім того, просив закрити провадження у справі щодо його довірителя, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях останнього події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, 185 КУпАП, мотивувавши своє клопотання тим, що протокол серії ВАД № 200314 працівниками поліції складено не щодо невиконання законного розпорядження або вимоги поліцейського, а щодо невиконання прохання поліцейських, тому відповідно й підстави притягнення до адміністративної відповідальності відсутні. Вказував про відсутність у протоколі серії ВАД № 200315 вказівки на те, яким чином дії його довірителя порушили порядок і спокій громадян, яких саме громадян, оскільки відповідні події відбувалися в лісі, а також звернув увагу на відсутність «хуліганського мотиву».

У судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_2 зазначила, що вдень 09 вересня 2024 року гуляла у Мархалівському лісі разом з ОСОБА_1 бачила як працівники поліції розпочали скручувати та тягнули останнього по землі від чого йому стало зле. На повідомлення ОСОБА_1 про погане самопочуття поліцейські не реагували. У її присутності останній агресивно себе не поводив, нецензурно не висловлювався. Будь-яких знаків, які б попереджували про будівництво вона не бачила.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив суд, що є військовослужбовцем. Повідомив, що 09 вересня 2024 року о 15-16 год йому надіслали фото на якому було зображено, як ОСОБА_1 лежить на землі, а над ним стоїть 3 поліцейських. Того ж дня ввечері близько 17-18 год він приїхав на місце події, де побачив безліч працівників поліції, які на його думку захищають російського забудовника, котрий нищить українську природу. ОСОБА_1 на той час вже перебував у кареті швидкої допомоги. Про події він дізнався від очевидців та з мережі інтернет. У його присутності останній не лаявся, агресивно себе не поводив, лише висловлював до поліцейських власне невдоволення, опір не чинив.

За таких обставин, вислухавши пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також показання ОСОБА_1 , доводи захисника Невечері К. П., дослідивши протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Також, беручи до уваги статті 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Більше того, протокол про адміністративне правопорушення є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доведеною повністю і беззаперечно, за умови визнання таких доказів належними і допустимими.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність осіб за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 19 від 22.12.2006 "Про судову практику у справах про хуліганство", дрібне хуліганство це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі та характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Тобто, вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає в умисному прояві винним явної неповаги до оточуючих. За відсутності умислу та мотиву вчинення дій, що порушують громадський порядок, не може бути дрібного хуліганства.

Таким чином, стаття 173 КУпАП визнає певні дії як дрібне хуліганство лише за умови, що вони були поєднані з порушенням громадського порядку та (або) спокою громадян.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 200315, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: с. Віта-Поштова Фастівського району Київської області, поблизу будівництва «НВМК» поводив себе зухвало, висловлювався нецензурною лайкою, робив різкі та образливі викрики, чим вчинив дрібне хуліганство.

Викладена в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суть правопорушення не відповідає диспозиції ст. 173 КУпАП. Оскільки, не вказано, жодних відомостей про вчинення ОСОБА_1 хуліганських дій, які порушили громадський порядок та спокій громадян, що не охоплюється ознаками об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Таким чином суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не розкрита суть адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Крім того, наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , усні пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 досліджені безпосередньо в судому засіданні не містять відомостей про вчинення хуліганських дій ОСОБА_1 , при цьому свідчення вказаних свідків суд покладає в основу рішення, як такі, що спростовують його винуватість у вчиненні інкримінованих йому дій.

Тобто, матеріали провадження, які перебувають на розгляді суду не містять належних і допустимих доказів, які поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке йому ставлять у вину.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця, у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Таким чином, об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність однієї з обов`язкових ознак у вигляді законодавчо обґрунтованої вимоги чи розпорядження поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Разом з тим, з суті правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 200314 від 09 вересня 2024 року не вбачається в чому саме полягала законна вимога чи законне розпорядження працівника поліції, яку не виконав ОСОБА_1 .

Більше того, з протоколу не видно в чому саме в якій формі виразилась відмова ОСОБА_1 від виконання законної вимоги чи законного розпорядження працівника поліції, що давало б підстави вважати такі дії ОСОБА_1 злісною непокорою.

Разом з тим, в матеріалах справи № 369/15119/24, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 200314 від 09 вересня 2024 року та рапортів працівників поліції, відсутні будь-які докази, які б давали суду можливість перевірити обставини вказані безпосередньо в самому протоколі.

Так, з відеозапису приєднаного до матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 вчиняв дії про які йде мова у протоколах про адміністративне правопорушення.

Суд також звертає увагу, що згідно з протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАД: № 200314 та № 200315 від 09 вересня 2024 року події відбулися близько 15:00 год, тоді як час вказаний на відеозаписі 15: 33 год.

А тому, досліджені у судовому засіданні матеріали адміністративного провадження спростовують обставини, які зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАД: № 200314 та № 200315 від 09 вересня 2024 року.

Отже достатні докази, передбачені ст. 251 КУпАП, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 173, 185 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

При цьому, суд зауважує, що суд позбавлений можливості з`ясувати обставини, які не зазначені в цих протоколах.

За таких обставин, вислухавши пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , доводи захисника Невечері К. П., дослідивши матеріали справи, серед яких протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАД: № 200314 та № 200315 від 09 вересня 2024 , рапорти виклику працівників поліції, протокол про прийняття заяви ОСОБА_4 та його письмові пояснення, письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , рапорти працівників поліції, диск з відеозаписом події, суд дійшов висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 173, 185 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, 185 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 7, 173, 185, 245, 247 ч. 1 п. 1, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 173, 185 КУпАП (протоколи про адміністративне правопорушення ВАД: № 200314 та № 200315 від 09 вересня 2024 року) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. А. Козак