Справа № 720/740/24
Провадження № 3/720/387/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності у зв`язку із тим, що 26 березня 2024 року близько 18 години 43 хвилин він керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , по дорозі між селами Берестя-Форосна Чернівецького району Чернівецькій області з явними ознаками алкогольного сп`яніння та в подальшому на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.п. 2.5, 2.9 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що автомобілем він керував у тверезому стані, що підтвердив проведений на місці огляд за допомогою приладу «Драгер», а тому підстав для проведення такого огляду в медичній установі не було.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з наступних підстав.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 130 ч.1 КУпАП відповідальність особи настає у разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння або відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного (наркотичного) сп`яніння, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено як факт керування особою транспортним засобом, так і перебування її в стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

До протоколу додано результати тестування приладу «Drager», направлення на медичний огляд до медичної установи, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та відеозапис з бодікамери поліцейського.

Проте, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння не можна вважати достатніми та допустимими, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без наявності інших доказів підтвердження вини особи, не може свідчити про наявність адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП з наступних підстав.

Більше того, навіть за умови визнання особою свої вини у вчиненні правопорушення, такий факт не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності (постанова ВС/КАС № 537/2088/17 від 15 травня 2019 року).

Так, порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан такого сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735 (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року (далі - Порядком).

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці, огляд водія проводиться у закладі охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, у якому зазначає ознаки сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду (п.п. 6, 8 вищевказаного Порядку).

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП у випадку недотримання визначеної законом процедури огляд є недійсним.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Правовий аналіз ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 7 розділу ІІ Інструкції дає підстави для висновку, що об`єктивну сторону вказаного адміністративного правопорушення утворює факт керування транспортним засобом особою, у якої рівень алкоголю у крові, зафіксований технічними приладами перевищує 0,2 проміле. Тобто керування особою транспортним засобом з рівнем алкоголю у крові до 0,2 проміле включно не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час фіксації процедури огляду ОСОБА_1 використовувались спеціальні технічні засоби відеозапису, а тому суд перевіряє відповідність процедури вимогам закону саме на підставі таких доказів.

Як свідчать відеозаписи бодікамер працівників поліції, ОСОБА_1 на місці пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Drager» та встановленим результатом 0,23% проміле алкоголю (час на результаті тестування 18:56).

В інструкції по експлуатації аналізатору «Drager Alcotest 6810» вказано, що даний прилад призначений для экспрессного виміру масової концентрації парів етанолу в відібраній пробі видихаємого повітря.

Згідно з технічною характеристикою приладу «Drager Alcotest 6810» границя допустимої похибки результату вимірювання становить + - 0,05 проміле при діапазоні виміру масової концентрації етанолу, 0 0,50 мг/л при температурі (20 ± 5) °C, що в свою чергу ставить під сумнів результат в 0,23 %, який було встановлено ОСОБА_1 при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою вказаного приладу, оскільки перевищення допустимого вмісту алкоголю на 0,03 проміле перебуває у межах можливої похибки вимірювань.

Враховуючи зазначене, зафіксований на роздруківці з принтеру спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6810» результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 0,23 проміле, з урахуванням зазначеної вище точності вимірювального приладу, не може в достатній мірі свідчити про перевищення допустимої норми, зазначеної в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, - 0,2 проміле, оскільки при врахуванні значення допустимої похибки у вимірюваннях (0,05) допустима норма не перевищена.

Із таким результатом огляду ОСОБА_1 не погодився, у зв`язку зі чим, він на місці пройшов повторний огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Drager» та встановленим результатом 0,20% проміле алкоголю (час на результаті тестування 19:03).

Таким чином, виходячи з положень ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 7 розділу ІІ Інструкції, прилад «Drager» показав, що ОСОБА_1 перебував в тверезому стані із урахуванням того, що рівень алкоголю у крові до 0,2 проміле включно не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тим самим, будь-яких законних підстав направити ОСОБА_1 для огляду на стан алкогольного сп`яніння до медичного закладу у працівника поліції не було, а відмова ОСОБА_1 від такого огляду не є протиправною, так як підозри поліцейського про те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння були безпідставними, що підтвердили показники приладу «Drager».

Отже, винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п. 2.5, 2.9 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності винуватості необхідно тлумачити на користь особи, яка притягається до відповідальності (ст. 62 Конституції України).

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, передбачено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Приймаючи до уваги, що викладені у протоколі обставини не знайшли свого підтвердження, то вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена, у зв`язку із чим, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, 130 ч.1, 247 п.1, 266, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі ст. 247 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.