Кагарлицький районний суд Київської області
_____________________________________________________________________________
05.11.2024 Справа №: 368/1216/24
провадження 3/368/527/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 рокум. Кагарлик

Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Кириченко В.І., захисника Клапчука Ф.П., розглянувши справу яка надійшла від ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя - АДРЕСА_1 за ст. 130 ч.1 КпАП України.

встановив :

ОСОБА_1 , 01.08.2024 року о 01 годині 15 хвилин в м. Кагарлик по вул. Незалежності Обухівського району Київської області керував автомобілем марки Renault Logan Van д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку приладом Drager Alcotest поліцейським на місці зупинки транспртного засобу з результатом огляду 0,47 проміле алкоголю в крові та огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено в медичному закладі з результатом огляду , що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вказаними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Його захисник адвокат Клапчук Ф.П. вказав, що ОСОБА_1 свою вину не визнає та вважає, що його огляд було проведено незаконно, а результати огляду недійсні. В матеріалах справи відсутній відеозапис того, як ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння, через що неможливо стверджувати, що огляд проводився без процедурних порушень. Те саме стосується і проходження огляду в медичному закладі - матеріали справи не містять відеозагіису того, як ОСОБА_1 проходить огляд, а також відсутні показання свідків, які б засвідчували законність проходження огляду. При цьому, самі лише акти медичного огляду не є достатніми для притягнення особи до адміністративної відповідальності - якщо матеріали справи не містять доказів безперервної відеофіксанії або до процедури не було залучено двох свідків.

Отже, огляд, який проводився на місці зупинки, а гак само і огляд в медичному закладі були проведені з істотними порушеннями, які роблять результати такого огляду недійсними.

Зі змісту ст. 266 266 КупАП вбачається, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обоє 'язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КупАП. у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім 'я. по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фотоі кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026. зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999 передбаченого, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу 11 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026. зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов 'язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом III цієї Інструкції передбаченого, що відеореєстратор .може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Отже, наявність відеозапису з місця події у випадку, коли свідки до огляду не залучалися, є обов`язковим. В матеріалах справи міститься диск, проте він порожній, а відеозапису матеріали не містять, що є грубим порушенням встановленої процедури.

Як наслідок, відсутні докази того, що поліцейські в повній мірі дотрималися вимог закону при проведенні огляду - належним чином представилися, роз`яснили підстави зупинки, а також права особи нри притягненні її до адміністративної відповідальності, проводили огляд з дотриманням вимог законодавства. Більш того, навіть факту керування та зупинки транспортного засобу матеріали справи не містять. Тобто відсутні докази того, що ОСОБА_1 взагалі виконував функції водія та був учасником дорожнього руху.

Аналіз ч. 1 ст. 130 КУпАП свідчить, що порушення, передбачене диспозицією цієї статті, може бути вчинене лише водієм, тобто особою, яка керувала транспортним засобом.

Згідно з п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до н. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КупАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Зі змісту положень статті 130 вбачається, що об`єктивну сторону даного правопорушення складає саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, однак відповідно до вищезазначеної постанови ВСУ №14 від 23.12.2005 року, керуванням транспортного засобу є саме виконання функцій водія під час руху транспортного засобу. Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений поліцейськими, а тому неможливо стверджувати, що подальша вимога працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в даній справі була законною.

З матеріалів справи не вбачається ні факту керування ОСОБА_1 автомобілем, ні факту його зупинки поліцейськими. Крім того, в матеріалах справи відсутні пояснення свідків, які б не підтверджували. Отже, будь-які докази керування ОСОБА_2 транспортним засобом та його зупинки саме під час руху автомобіля відсутні.

Тому, докази того, що в діях ОСОБА_1 наявна об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП. в даному випадку відсутні.

2.3. Неможливість притягнення до відповідальності на основі самих лише пояснень водія, якщо відсутні належні докази його вини

Варто також зауважити, що самі по собі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є належним доказом її вини.

Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17).

Таким чином, пояснення ОСОБА_2 в яких він не заперечує проти результатів огляду, а також зазначає, що вживав пиво, самі по собі не свідчать про його вину у вчиненні правопорушення.

Саме орган поліції має зібрати належні докази і довести факт вчинення правопорушення. Притягнення до відповідальності не може відбуватися на основі самих лише слів особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення.

Отже, докази вини ОСОБА_1 які на думку поліцейських, свідчать про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі яких було складено протокол про адміністративне правопорушення у даній справі, не можуть поза всяким сумнівом свідчити про його вину.

Зважаючи на специфіку розгляду цієї категорії справ, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за наявності беззаперечних доказів вини, а будь-які сумніви трактуються на користь особи, яка притягається до відповідапьності. Тягар доказування та обов`язок надати достатню кількість доказів покладається на працівників поліції.

Проте, поліцейськими не було надано належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.ЗЗ рішення у справі «Гурепка проти України»), ідо вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

ЄСГІЛ у своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року. «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конститу ції України.

Наведене, в свою чергу означає, що особа не може бути притягнута до відповідальності, якщо її вину не буде доведено на підставі беззаперечних доказів, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, при розгляді даної справи слід виходити з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності та брати до уваги, що відсутність належних доказів, які повинні покладатися в основу доказування винуватості особи, має тлумачитися на її користь.

Обгрунтовувати рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 130 КУпАП на підставі наявного протоколу про адміністративне правопорушення, не можна, оскільки протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для под&чьшого провадження у справі.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні ти інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

ССПЛ у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обгрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Свропейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

При цьому, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, про те. що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, слід зазначити наступне. Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні з вказаною позицією КСУ та ССПЛ. що ураховується з огляду на норми ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що у такого роду провадженнях належними е докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, передбачені ст. 280, та інших обставин, які мають значення для неї. а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Сам обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При порушеному порядку притягнення до адміністративної відповідальності та порядку зібрання доказів, справа про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 130 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.266 КУпАП передбачено :

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду , затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 року №1103 передбачено :

- Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

- Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ України 9.11.2015 року № 1425/735 передбачено:

- Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

- Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

- Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

- Лікар (фельдшер) повинен ознайомитися з документами особи, яку оглядає (паспорт, особисте посвідчення, посвідчення водія тощо) (за наявності).

- Відсутність документів не може бути причиною для відмови у проведенні огляду на стан сп`яніння. У цьому разі в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 3) (далі акт медичного огляду), зазначаються дані щодо зовнішнього вигляду особи, яку оглядають, а також те, що дані про цю особу записані з її слів. У разі надходження документів дані про оглянуту особу долучаються до акта медичного огляду.

-. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Встановлені судом обставини підтверджуються: протоколом серії ЕПР 1№ 106204 від 01.08.2024 року де в графі пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності заперечень щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не зазначив та зазначено, що пояснення на окремому аркуші. ОСОБА_1 було розяснено права , передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Також вбачається допущення описки у вказаному протоколі в якому зазначено правильно місце вчинення адміністративного правопорушення по вул.Незалежності і також допущено опечатку і зазначено по вул.Паркова,10.

Письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 01.08.2024 року, де він зазначив, що 01.08.2024 року о 01 годині 15 хвилин в м. Кагарлик по вул. Незалежності Обухівського району Київської області він керував автомобілем марки Renault Logan Van д.н.з. НОМЕР_1 і був зупинений працівниками поліції які повідомили йому , що він має ознаки ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на факт вживання алкоголю , а саме продути алкотестер Drager і він погодився. Результат його огляду був 0,47 проміле алкоголю. На його вимогу він в присутності працівників поліції пройшов огляд в Кагарлицькій лікарні . Результат його огляду був 0,425 проміле алкоголю . Він не заперечує, що вживав алкоголь, а саме пиво і зобов`язується не керувати автомобілем до повного витверезення.

Результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу Drager Alcotest на місці зупинки транспортного засобу, результат 0.47 проміле алкоголю в крові .

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів підтверджується , що огляд проведено у звязку з запахом алкоголю з порожнини рота водія під фіксацію відеореєстратора та зазначено результат огляду 0.47 проміле алкоголю в крові.

Направленням на огляд до закладу охорони здоров`я водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 1.08.2024 року підтверджується, що у водія ОСОБА_1 у результаті огляду, проведено поліцейським виявлені ознаки алкогольного сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.

Висновком який підписано лікарем щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в Кагарлицькій БЛ який заповнено на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом , з метою виявлення алкогольного спяніння №30 складеному о 1 год.40 хв. 1 серпня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння. Відповідно до ст.266 КУпАП та відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду , затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 року №1103 не передбачено обов`язкове застосування технічного засобу відеофіксації або участі двох свідків під час проведення огляду водія лікарем в медичному закладі для того щоб вважати огляд дійсним. І захисник не посилався на порушення порядку огляду лікарем водія який зазначається в акті медичного огляду особи. А тому вказаний доказ є належним і допустимим.

Відповідно до ст.266ч.6 КУпАП , огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ст.87 ч.1 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

На час розгляду справи в суді не зберігся відеозапис огляду вказаного водія поліцейським так як носій інформації , що направлений до суду пошкоджено при невідомих обставинах і копія відеозапису відсутня, що вбачається з повідомлення начальника ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 14.10.2024 року. Вказана обставина не є підставою для визнання результатів огляду водія поліцейським на місці зупинки транспртного засобу недійсними або недопустими так як відсутнє істотне порушення прав ОСОБА_1 якому було роз`яснено його права і він пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу згідно якого він перебував в стані алкогольного сп`яніння з яким погодився тільки після проведення огляду лікарем згідно якого він також перебував в стані алкогольного спяніння, що підтверджується його поясненнями від 01.08.2024 року.

Посилання захисника на відповідь ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» на адвокатський запит не підтверджено доказами.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи яка притягується до адміністративної відповідальності то йому необхідно призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, що є обов`язковим згідно санкції ст. 130 ч.1 КУпАП.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 130 ч. 1 КУпАП,-

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. на рахунок:UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106; Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача: () банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк пред`явлення до виконання постанови 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.І. Кириченко