Номер провадження: 33/813/1701/24
Номер справи місцевого суду: 493/731/24
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Чередник К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, -

встановив:

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 грн. без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 605,60 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 27.04.2024 року об 11:30 год. на околиці с. Оленівка Подільського району Одеської області, ОСОБА_1 у групі осіб, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України на вихід з України в Республіку Молдова на напрямку Балта (Україна) Плоть (Республіка Молдова), поза встановленими пунктами пропуску, чим порушив ст. 9 Закону України «Про державний кордон України.

Не погоджуючись з постановою Балтського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)зізнання ОСОБА_1 були отримані під тиском співробітників прикордонної служби;

2)протокол про адміністративне правопорушення був складений із грубими порушеннями;

3)наявні в матеріалах справи докази недостатні для обґрунтування вини ОСОБА_1 за критерієм «поза розумним сумнівом»;

4)прикордонною службою не зафіксовано розташування відділу прикордонної служби, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, а також не надано суду фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність та умисел ОСОБА_1 на перетин кордону в такий спосіб, яке ставиться йому у провину.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 та адвоката Пошали К.С. про розгляд справи на 11 вересня 2024 року на 10:45 год. В судове засідання ОСОБА_1 та адвокат Пошали К.С. не з`явилися.

10 вересня 2024 року на адресу Одеського апеляційного суду від адвоката Пошали К.С. надійшла заява про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та адвоката Пошали К.С.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ч. 2 ст. 204-1, були повторно досліджені наступні докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №256693 від 27 квітня 2024 року з якого вбачається, що 27 квітня 2024 року об 11:30 год. на околиці с. Оленівка Подільського району Одеської області, ОСОБА_1 у групі осіб, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України на вихід з України в Республіку Молдова в напрямку Балта (Україна) Плоть (Республіка Молдова), поза встановленими пунктами пропуску, чим порушив ст. 9 Закону України «Про державний кордон України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що міститься його особистий підпис.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань апеляційної скарги про те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів про наявність події правопорушення, складу правопорушення та/або вини ОСОБА_1 з наступних підстав.

Так із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він був зупинений військовослужбовцями державної прикордонної служби України при спробі незаконного перетину державного кордону на вихід з України в Республіку Молдову. В Молдову направлявся разом із братом ОСОБА_3 з метою подальшого проживання в країнах Європи. Знайомі дали контакти осіб, які допомагають незаконно перетнути кордон за винагородження. За їх вказівкою ОСОБА_1 . Разом із братом та ще двома чоловіками прибув до Подільського району Одеської області з метою подальшого перетину кордону але були зупинені військовослужбовцями. Вину у спробі незаконного перетину кордону визнає. Підписані особисто.

Із пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він був зупинений військовослужбовцями державної прикордонної служби України при спробі незаконного перетину державного кордону на вихід з України в Республіку Молдову. В ОСОБА_5 направлявся з метою заробітку за кордоном, з подальшим направленням до Польщі. Знайомі порекомендували осіб, які за гроші допомагають незаконно перетнути кордон. За їх вказівкою ОСОБА_2 та з двома знайомими ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та ще з одним незнайомим чоловіком, якого вони супроводжували прибули до Подільського району Одеської області з метою перетину кордону. Вину у спробі незаконного перетину кордону визнає. Підписані особисто.

Із пояснень ОСОБА_3 вбачається, що він був зупинений військовослужбовцями державної прикордонної служби України при спробі незаконного перетину державного кордону на вихід з України в Республіку Молдову. В ОСОБА_5 направлявся з метою подальшого проживання за кордоном. Його брат ОСОБА_1 знайшов людей, які допомагають незаконно перетнути кордон. ОСОБА_3 вирішив поїхати з ним. За їх вказівкою ОСОБА_3 приїхав до Подільського району Одеської області для перетину кордону. Іще було два чоловіки, яких також супроводжували організатори. Вину у спробі незаконного перетину кордону визнає. Підписані особисто.

Із пояснень ОСОБА_4 вбачається, що він був зупинений військовослужбовцями державної прикордонної служби України при спробі незаконного перетину державного кордону на вихід з України в Республіку Молдову. В Молдову направлявся з метою возз`єднатися із сім`єю та заробітку, з подальшим направленням до Данії. Знайомі порекомендували осіб, які за гроші допомагають незаконно перетнути кордон. За їх вказівкою ще з трьома чоловіками, які не були відомі ОСОБА_4 та їх супроводжував організатор. Приїхав до Подільського району Одеської області з метою незаконного кордону. Вину у спробі незаконного перетину кордону визнає. Підписані особисто.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка за результатами проведення перевірочних заходів, в тому числі і відносно ОСОБА_1 якою підтверджується той факт, що ОСОБА_1 мав намір незаконного перетину державного кордону.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи, достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 27 квітня 2024 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Одеський апеляційний суд зауважує на тому, що ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом ст. 268 КУпАП, згідно якої особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористався, надав свої письмові пояснення в яких визнав свою вину. Також у наданих письмових поясненнях ОСОБА_1 не вказав заперечень, зауважень щодо порушень працівниками Державної Прикордонної служби України законодавства при складанні протоколу за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Отже, посилання апеляційної скарги на те, що визнання своєї вини ОСОБА_1 у заяві, не є безумовною підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутності інших належних та достатніх доказів не заслуговують на увагу з огляду на те, що суд апеляційної інстанції за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку про недоведеність доводів апеляційної скарги. Вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підстави для скасування або зміни постанови суду відсутні.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його пояснення були отримані під тиском співробітників прикордонної служби, а також на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушеннями, не заслуговують на увагу з огляду на те, що вказуючи про порушення співробітниками прикордонної служби під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії співробітників прикордонної служби до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Згідно даних ЄДРСР вбачається, що постановою Балтського районного суду Одеської області від 07 травня 2024 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн. без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 605,60 грн. Судове рішення набрало законної сили.

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 грн. без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 605,60 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 30 серпня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постанову Балтського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року, у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишено без змін.

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 грн. без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 605,60 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 04 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, постанову Балтського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року залишено без змін.

Диспозицією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень передбачених цією статтею.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Так, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч. 3 ст.9 вказаного Закону визначено, що пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., яке, на думку апеляційного суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови Балтського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова