ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у присутності захисниці Карабут Марини Вікторівни, яка діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції),

апеляційну скаргу Карабут М.В. , подану на постанову Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 22 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є військовослужбовцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше притягувався до адміністративної відповідальності,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення України (далі - КУпАП),

встановила:

Постановою судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 22 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до змісту постанови суду вбачається, що 01 липня 2023 року о 07:35 годині, в селі Шевченко Покровського району Донецької області, на перехресті вул.Тарана та вул.Комарова, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від продуття у газоаналізатор «Драгер», та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я водій відмовився, що зафіксовано нагрудною бодікамерою, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП, вчиненого повторно протягом року.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисниця Карабут М.В. подала апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить про скасування постанови Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 22 січня 2024 року та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги поданої апеляційної скарги захисниця зазначає про те, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не може бути належним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки всупереч вимогам законодавства не було проведено безперервну відео фіксацію, а з фрагментів спілкування поліцейського з останнім неможливо встановити фактичні обставини справи, зокрема в частині дотримання поліцейськими процедури огляду водія на стан сп`яніння. Крім того, відеозапис із фіксацією правопорушення, який здійснювався на особистий телефон поліцейського не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки така фіксація не може вважатися вчиненням процесуальних дій із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Крім того, захисниця посилається на відсутність фіксації процедури проведення перевірки виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Так, жодним відеозаписом не зафіксовано перевірку реакції його зіниць очей на світло, огляд його рук. Більше того, захисниця зазначає, що з доданого відеозапису чітко видно відсутність тремтіння пальців рук ОСОБА_1 , його поведінка відповідала обстановці.

Захисниця звертає увагу, що судом першої інстанції не надано оцінку обставини того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та виконує свої обов`язки на лінії зіткнення. Зокрема, ОСОБА_1 , враховуючи його сферу діяльності, не має можливості без дозволу командування виїжджати до іншого населеного пункту, у тому числі для проходження медичного огляду, оскільки такі дії потягнуть за собою інші, більш тяжкі наслідки для останнього.

Також захисниця зазначає про те, що для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не було законних підстав, передбачених ст.35 ЗУ «Про національну поліцію». В контексті даного доводу захисниця посилається на позицію Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

За такого, захисниця вказує, що при складанні адміністративного матеріалу працівниками поліції допущений ряд порушень, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисниця Карабут М.В. підтримала доводи поданої апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, просила апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Перевіривши витребувані із Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, вислухавши сторони та повторно дослідивши додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що доводи апеляційної скарги захисниці Карабут М.В. не підлягають задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №022429 від 01.07.2023 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, постанову від 01.07.2023 серії БАД №727553 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, DVD-R з відеозаписом, на якому зафіксовані події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, копію постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2023.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №022429 від 01.07.2023 року, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 01 липня 2023 року о 07:35 годині, в селі Шевченко Покровського району Донецької області, на перехресті вул.Тарана та вул.Комарова, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від продуття у газоаналізатор «Драгер», та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я водій відмовився, що зафіксовано нагрудною бодікамерою, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП, вчиненого повторно протягом року. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначено «письмово не надавав». Крім того, зафіксовано, що документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, протокол не підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його копія ним не отримана, оскільки останній відмовився виконувати такі дії.

У протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписаний не був, будь-які письмові пояснення, а тому числі мотиви своєї відмови від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, останнім не надано.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_1 , сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254,256 КУпАП, тому є належним доказом у справі.

Також матеріали справи містять акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд водія ОСОБА_1 був проведений у зв`язку з виявленими у нього ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент висунення вимоги щодо проходження огляду на стан сп`яніння у поліцейських були відсутні жодні підстави вважати що водій знаходився у стані алкогольного сп`яніння, слід визнати безпідставними, оскільки вони спростовуються вищевказаними документами.

До того ж, апеляційний суд зауважує, що поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного), з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, були зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог п.п.«а» та п.п.«б» п.2.9 Правил дорожнього руху, а водій відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції - пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вищевказані обставини також підтверджуються відеозаписом працівників поліції.

Як вбачається з відеозапису з нагрудного відео реєстратора працівника поліції, доданого до протоколу про скоєння адміністративного правопорушення серії ААД №022429 від 01.07.2023 року, о 07:35 автомобіль «ВАЗ» проїжджає перехрестя, здійснює поворот праворуч і зупиняється на вимогу працівника поліції. Далі о 07:36 на вимогу працівника поліції з автомобілю виходить водій, який в подальшому представився як ОСОБА_1 та прямує до автомобілю патрульної поліції. Зафіксовано, як ОСОБА_1 повідомляє працівнику поліції про те, що він керував транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Далі поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» або проїхати до закладу охорони здоров`я, на що водій ОСОБА_1 відповів відмовою. В подальшому поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а також місце розгляду справи.

Отже, працівник патрульної поліції зафіксував у встановленому законом порядку відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також роз`яснив йому його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, та повідомив, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом суду у Красногвардійському районному суді міста Дніпропетровська.

Вказаний відеозапис зроблено працівниками поліції з дотриманням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), в тому числі в частині відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Вірно зазначено судом першої інстанції, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, отриманий із автоматичної відеотехніки, що знаходився в чужому володінні (працівника поліції) з метою фіксування правопорушення, відповідно до п.2 ч.1 ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Тому цей відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП.

Доводи захисниці про допущення працівниками поліції окремих процедурних порушень при зупиненні автомобіля в зв`язку із не зазначенням причини зупинки та безпідставність, на думку Карабут М.В. зупинки транспортного засобу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а окремі процедурні порушення не доводять відсутності факту порушення, а тому не можуть спростовувати правомірності спірної постанови.

Також не можуть бути прийняті судом до уваги посилання в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені в постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17, оскільки в ній йде мова про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 126 КУпАП, складеної на водія, який на вимогу працівника поліції не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Не заслуговують на увагу і доводи захисниці про незалучення свідків під час складання адміністративного протоколу, оскільки відповідно до ч. 2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, тоді як з матеріалів справи вбачається, що під час пропонування особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими були застосовані технічні засоби відеофіксації.

Посилання захисниці на неможливість ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем пройти огляд у закладі охорони здоров`я не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки законодавством України передбачено альтернативні порядки проходження огляду на стан сп`яніння. Так, відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу та і у медичному закладі. Останній не наполягав на можливості проведення огляду на місця зупинки транспортного засобу.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На переконання апеляційного суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

За такого немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, про що просить захисниця Карабут М.В..

З огляду на викладене, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Постанову Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 22 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисниці Карабут Марини Вікторівни - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду: О.В. Рябчун