запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/214/24Головуючий у 1-й інстанції Боєв Є.С.
Категорія ч.3 ст.172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Францена Ю.І. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 22.12.2023 року о 03 год. 10 хв. сержант ОСОБА_1 , проходячи військову службу на посаді командира відділення військової частини НОМЕР_1 , перебував на території тимчасового розташування підрозділу військової частини в стані алкогольного сп`яніння в умовах воєнного стану.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст.172-20 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що належні та допустимі докази на підтвердження наявності в його діях ознак передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні. Вказані обставини, на переконання апелянта, свідчать про безпідставність проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Протокол про військове адміністративне правопорушення оформлено зацікавленою у розгляді справи посадовою особою щодо якої є сумніви в неупередженості.

Зазначена у вказаному процесуальному документі об`єктивна сторона адміністративного правопорушення не містить кваліфікуючої ознаки «в умовах особливого періоду».

Дані, на підставі яких оформлено висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, не відповідають обставинам справи, оскільки в той момент він не керував транспортним засобом.

Районний суд помилково посилався на відомості акта проведення службового розслідування від 15.11.2023 року як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 за №28, через додаток «Viber». Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутністю в судовому засіданні.

Заслухавши захисника Францена Ю.І., діючого в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення, всупереч протилежним аргументам апелянта, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується

- відомостями, які зазначені у протоколі про військове адміністративне правопорушення №ДНЗ-2/1703 від 22.12.2023 року, відповідно до якого 22.12.2023 року о 03 год. 10 хв. сержант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді командира відділення військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, виконуючи обов`язки військової служби за призначенням, всупереч вимогам ст.ст.11, 13, 120, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, перебував на території тимчасового розташування військової частини в стані алкогольного сп`яніння;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №11652 від 22.12.2023, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

- копією військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 25.05.1998 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначені обставини у своїй сукупності є достатнім свідченням перебування військовослужбовця ОСОБА_1 на території тимчасового розташування підрозділу військової частини в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду.

Відповідно до абз.5 ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено воєнний стан з 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діяв на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, адміністративне правопорушення було вчинено ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, а саме під час воєнного стану.

Аргументи апелянта щодо відсутності посилання на кваліфікуючу ознаку «в умовах особливого періоду» у протоколі про військове адміністративне правопорушення спростовуються з огляду на зміст вказаного процесуального документа, в якому чітко зазначено, що передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив в умовах особливого періоду.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених під час їх складання, не встановлено. Наявний в матеріалах справи протокол складено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 №329.

В ньому зазначено дату та місце його складення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та докладно викладена суть адміністративного правопорушення.

Заперечення апеляційної скарги відносно оформлення протоколу про адміністративне правопорушення начальником групи ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки згідно абз.39 п.1 ч.1 ст.255 КУпАП уповноважені особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України мають право складати протоколи про передбачені ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративні правопорушення.

При цьому жодних відомостей про можливу необ`єктивність чи упередженість зазначеної уповноваженої особи під час складання протоколу про військове адміністративне правопорушення не виявлено та під час апеляційного перегляду стороною захисту не наведено.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до змісту ч.7 ст.266-1 КУпАП порядок направлення військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан сп`яніння та проведення такого огляду здійснюється у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку.

Проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому «Інструкція»), відповідає вимогам закону.

Адже до моменту набрання чинності 18.01.2024 року Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 12.01.2024 року №32, положення вказаної Інструкції підлягали застосуванню під час проходження огляду на стан сп`яніння та виявлення такого стану не лише у водіїв, які керують транспортними засобами, а і у військовослужбовців.

Відтак, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, що він не керував транспортним засобом.

Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення.

Постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та прийнятою з урахуванням усіх фактичних обставин справи. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

Під час накладення адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував особу порушника; звернув увагу на визнання вини, як на обставину, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, та наклав стягнення у мінімальному встановленому санкцією ч.3 ст.172-20 КУпАП розмірі.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 січня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар