ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 642/1733/24 Суддя суду 1 інстанції: Вікторов В.В.
Провадження №: 33/818/1547/24 Суддя суду апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Болотові О.О., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за участі його захисника ОСОБА_2 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: не відомий, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 березня 2024 року о 23 год. 15 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВMW 3201», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Харкові по вул. Новий Побут, 32, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора DRAGER ALCOTEST 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ», у лікаря-нарколога, про що велась відеофіксація на бодікамеру №470404, № 472770. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються наступним:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 743323 від 23.03.2024;

- направленням на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ХОР «ОНД»;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, про що велась відеофіксація;

- рапортом інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 4 УПП в Харківській області ДПП Ніколенко Б.С.;

- довідкою інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Шмідт О., про те, що згідно облікових даних ІПНП ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 28.03.2023.

Також, факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання задовольнити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова Вікторова В.В. від 20.05.2024 року у справі про адміністративне правопорушення №642/1733/24 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, зокрема, що зупинка поліцейськими транспортного засобу правопорушника відбулася без достатніх підстав, а тому подальші вимоги працівників поліції були незаконні; в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що правопорушник керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху; захисник вважає, що притягнення до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду, а не за керування в стані алкогольного сп`яніння, є неприпустимим; рапорт працівника поліції, на думку апелянта, є неналежним доказом, оскільки він вважає поліцейських заінтересованими особами; вважає, що відеозапис не містить фіксації обставин, встановлення яких є необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП; протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не може бути беззаперечним доказом.

На підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що повний текст судового рішення суду першої інстанції було надіслано поштою за неналежною адресою, через що правопорушник не тримав текст судового рішення вчасно. Самому ж захиснику зміст матеріалів справи №642/1733/24 став відомий вже лише поза межами строку на апеляційне оскарження постанови.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про місце та час судового засідання, не з`явився, його інтереси представляв захисник Дородних С.В., який підтримував вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 20.05.2024 року у справі про адміністративне правопорушення №642/1733/24 та закрити провадження у справі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан наркотичного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 23 березня 2024 року о 23 год. 15 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВMW 3201», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Харкові по вул. Новий Побут, 32, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора DRAGER ALCOTEST 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ», у лікаря-нарколога, про що велась відеофіксація на бодікамеру №470404, № 472770. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.

На думку суду апеляційної інстанції, доводи апелянта щодо безпідставності зупинки транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки, як випливає з матеріалів справи, причина зупинки полягала в тому, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час комендантської години.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» комендантська година це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень. Виходячи з цього, зупинку працівниками поліції транспортного засобу правопорушника слід вважати законною. При цьому підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту перебування правопорушника в стані сп`яніння або факту його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в передбаченому законом порядку.

Щодо тверджень апелянта про відсутність доказів керування правопорушником транспортним засобом суд апеляційної інстанції ставиться критично. Зокрема, з відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається, що водій не заперечує факту керування автомобілем.

Доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не може бути беззаперечним доказом, а рапорт працівника поліції є неналежним доказом, є необґрунтованими, адже дані матеріали беруться судом до уваги разом з іншими доказами у справі та оцінюються у їх сукупності.

Твердження апелянта про те, що відеозапис не містить фіксації обставин, встановлення яких є необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є безпідставними. Так, на відео зафіксовано факт керування правопорушником автомобілем 23 березня 2024 року о 23 год 15 хв; відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння (23:19:10); пояснення ОСОБА_1 про причину небажання пройти огляд, а саме хвилювання з приводу проблем на роботі, які виникнуть, якщо він пройде тест на стан сп`яніння, а також його спробу запропонувати неправомірну вигоду поліцейським (23:20:00); пояснення поліцейськими прав та обов`язків водія в ситуації, що склалася та наслідків його відмови від проходження огляду, а також остаточну його відмову від проходження огляду як за допомогою газоаналізатора-драгера, так і в закладі охорони здоров`я (23:46:00).

Думка захисника про неприпустимість притягнення до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду, а не за керування в стані алкогольного сп`яніння, не відповідає чинному законодавству.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено однакову відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або ж передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушнику було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора-драгера на місці або проїхати до медичного закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду там. Водій натомість категорично відмовився від даної пропозиції поліцейського, цілком усвідомлюючи наслідки такої відмови, роз`яснені йому працівниками поліції, про що свідчать відеозаписи з бодікамер, долучені до матеріалів справи.

Про це свідчить і протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП саме за фактом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Виходячи з того, що факт відмови правопорушника від проходження встановленого законом огляду на предмет перебування його в стані алкогольного сп`яніння є доведеним, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме вказана особа визнана судом винуватою за відмову від проходження огляду на предмет перебування його у стані алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1 , склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у

рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та є потенційно небезпечним для суспільства, становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, - задовольнити, поновивши вказаний строк.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило