Справа № 553/2678/24
Провадження № 3/553/1118/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06.11.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Москаленко В.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника-адвоката Самусенко Н.В.

секретаря судового засідання Рябоконя Є.О.

розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Полтави надійшли матеріали про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 775646 від 22.07.2024, водій ОСОБА_1 22.07.2024 о 22 год. 50 хв. в м. Полтава, по вул. Колійна, керував автомобілем CHEVROLET д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія за допомогою алкотестера «Драгер» 6810 №0506 (2,33 ‰), чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав вину , пояснив, що вимушений був сісти за кермо автомобіля ,перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , вказував на те, що діяв в стані крайньої необхідності, оскільки змушений був на прохання сусіда ОСОБА_2 , який отримав поранення везти його до лікарні на автомобілі сусіда. Оскільки вони живуть в селі, то чекати швидку допомогу не було часу, Сусід потребував невідкладної допомоги ,необхідно було припинити кровотечу , що змусило його керувати автомобілем в стані сп`яніння.

Захисник в судовому засіданні просила закрити провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП ,оскільки відсутня вина ОСОБА_1 Керувати автомобілем ,перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 змусила необхідність надання особі невідкладної допомоги, відсутність інших сусідів, які б могли керувати автомобілем .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як

адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини (Постанова Верховного

суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17).

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив,що він 22.07.2024 отримав побутову травму поранив руку електричною пилою ,була сильна кровотеча ,чекати приїзду автомобіля «Швидкої допомоги» не було часу, тому він попросив свого сусіда ОСОБА_1 відвезти його до лікарні і передав йому свій автомобіль у керування.

Показання свідка ОСОБА_2 підтверджуються довідкою № 10843 ,виданою 22.07.2024 КП

«1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги травмпункт» ,відповідно до якої ОСОБА_2 звертався 22.07.2024 о 22.35 хв. до вказаного закладу з приводу побутової травми ,діагноз різана рана правої кисті ,алкогольне сп`яніння.

Аналізуючи наведені обставини та твердження правопорушника щодо наявності крайньої необхідності, суд виходить з того, що згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

За законом, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

В ході розгляду справи, суд має дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

З матеріалів справи виходить , що ОСОБА_1 були вчинені дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте на нього не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями він відвертав настання більшої можливої шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_2 , який в силу отриманої травми потребував невідкладної медичної допомоги у вигляді накладення швів на різану рану правої кисті ,припинення кровотечі, аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху України.

Суд також враховує ту обставину, що внаслідок ситуації, що склалася, ОСОБА_2 був позбавлений можливості залучити іншого водія.

За вказаних обставин, суд приймає до уваги доводи захисника ,про те,що ОСОБА_1 вчинив дії, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП в стані крайньої необхідності, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП виключає провадження по справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст.ст. 17, 18 КУпАП у зв`язку із перебуванням його у стані крайньої необхідності, а провадження у справі закрити, з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.18, п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до

адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП з підстав визначених п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Москаленко