ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1784/24 Справа № 177/652/24 Суддя у 1-й інстанції - Лященко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

особи, яку притягнуто до адміністратичної відповідальності ОСОБА_3 ,

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року, якою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ТОВ «БСМ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року встановлено, що ОСОБА_3 , 16.03.2024 о 17-22 год. по вул. Котовського, 41 А в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, керував транспортним засобом MAN, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду 1-ї інстанції відносно нього скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в матеріалах справи відсутній рапорт чергового органу поліції про вчинення ним ПДР.

Вважає, що працівниками поліції було вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення та вручення його копії апелянту, зроблено дописки в протоколі. Зауважує, що поліцейськими йому не було роз`яснено права та обов`язки.

Звертає увагу, що на відеозаписі відсутні дата та час його здійснення поліцейським.

Наполягає, що вину він не визнає в інкримінованому йому правопорушенні. Працівниками поліції на місці зупинки не встановлювались його явні ознаки на алкогольне сп`яніння, які занесені до протоколу. Відносно нього не складались акт та направлення до лікарні для медичного огляду.

Вказує, що він 16.03.2024 року о 17-22 годин не був взагалі учасником дорожнього руху в АДРЕСА_2 , та не порушував п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому вважає протокол про адміністративне правопорушення неналежним та недопустимим доказом по справі.

Зазначає, що судом 1-ї інстанції не були викликані і допитані свідки чи потерпілі.

Наполягає, що матеріали справи сфабриковані працівниками поліції та судом 1-ї інстанції.

Позиції сторін в суді :

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав в повному обсязі свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Висновки суду:

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та долучений до справи відеозапис, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню за таких підстав:

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також слід враховувати, що за практикою ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

ОСОБА_3 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода.Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законодавством порядку відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону тавірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №187802 від 16.03.2024 відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП, складеного уповноваженою особою, який містить дані щодо обставин вчиненого правопорушення. Відповідно до протоколу, ОСОБА_3 від пояснень відмовився, протокол підписав, водійське посвідчення останнього вилучене співробітниками поліції та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_2 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 , згідно яких 16.03.2024 близько 16:50-17:10 години вона працювала у магазині по вул. Колачевського, 33а в с. Лозуватка, в магазин зайшла жінка та повідомила, що її ледь не збив водій фури. ОСОБА_4 вийшла на вулицю та побачила вантажівку, яка стояла навскоси через дві полоси руху, потім водій з`їхав на узбіччя і намагався рухатися там, застряг. Це був автомобіль синього кольору, фура MEN, д.н.з. НОМЕР_1 . Так як фура заїхала на узбіччя території місцевого підприємства, то вона зателефонувала його власнику ОСОБА_5 та повідомила, що трапилося. Коли останній приїхав, то водій ще буксував, заїхав у ворота, після чого ОСОБА_6 встав поперед авто, тоді водій фури припинив рух та вирішив вийти з автомобіля, проте майже випав з нього. Водій фури був з ознаками алкогольного сп`яніння, ледь ходив, від нього було чутно запах алкоголю;

- письмовими поясненнями ОСОБА_7 , який пояснив що 16.03.2024 він перебував вдома та йому зателефонувала знайома продавчиня ОСОБА_4 , та повідомила що невідомий їй п`яний чоловік, керуючи транспортним засобом MAN, намагається заїхати на територію його підприємства. Приїхавши, він побачив, що автомобіль фура НОМЕР_1 застряг в бордюрах, навис на них, водій був у кабіні, газував, намагався виїхати далі. Потім з`їхав з дороги та в`їхав у ворота, коли вилазив з автомобіля, його повело, ледь не впав, на вигляд був дуже п`яний, ледь ходив, поводив себе неадекватно. Свідок викликав працівників поліції та залишався біля водія, не даючи йому поїхати;

- відеозаписом долученим до матеріалів справи на якому зафіксовані фактичні обставин справи, які відображені в протоколі та в долучених до нього матеріалах;

- рапортом поліцейського, який узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього доказами.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 16 березня 2024 року за участі ОСОБА_3 , рапорту поліцейського, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду 1-ї інстанції щодо відхилення доводів ОСОБА_3 про те, що працівниками поліції порушені вимоги ст. 266 КУпАП та в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №187802 від 16.03.2024 року стосовно ОСОБА_3 свідки зазначені.

Крім того, із оскарженої постанови суду 1-ї інстанції встановлено, що судом було допитано в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , викликаного судом в судове засідання (а.с. 27). Свідок пояснив, що на початку березня 2024 року його зупинив офіцер громади, і він був свідком того, як ОСОБА_3 декілька разів пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, проте останній відмовився. Водій перебував у неадекватному стані, не усвідомлював своїх дій, вставав, сідав, на відстані близько 1 м. від нього відчувався запах алкоголю з роту. Фура було темно-синього кольору, частина була на узбіччі, майже вперта в паркан, інша частина на дорозі. Після цього випадку зазначена фура стояла на тому місці ще 3 дні.

Під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції досліджено наявний у матеріалах даної справи відеозапис, на якому зафіксовано обставини виявленого правопорушення, а саме: виявлення поліцейськими у ОСОБА_3 ознак алкогольного сп`яніння та факту його чіткої відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі (відеозапис, починаючи з 0:00:15). Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_3 мав неадекватну поведінку.

Жодних доказів фізичного чи психологічного тиску з боку співробітників поліції відносно ОСОБА_3 суду надано не було. На відеозаписі ОСОБА_3 претензій співробітникам поліції, а також усних чи письмових зауважень до протоколу не надавав. В установленому порядку водій ОСОБА_3 дії працівників поліції не оскаржував. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.

Доводи апелянта про недоведеність факту керування саме ОСОБА_3 в день та час зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає необгрунтованими. Як вбачається з відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 при спілкуванні з працівником поліції не оспорював факт керування транспортним засобом, ознайомився з протоколом, в якому зазначені обставини правопорушення, в тому числі і факт керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, повідомлений про відсторонення його від керування автомобілем та отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом. Заперечень з цього приводу не висловив ані в усній, ані в письмовій формі. Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації. Крім того, такі твердження апелянта спростовуються показаннями свідка ОСОБА_8 .

Судом апеляційної інстанції приймались заходи щодо виклику свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , проте вони в судове засідання не з?явились.

Оскільки ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, не оспорюючи наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, наявність або відсутність відповідного направлення не впливає на обставини, встановлені судом.

Так, з аналізу п.п. 7-10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, направлення на огляд видається в разі згоди водія на проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. Інструкція не містить норми, яка б зобов`язувала працівників поліції видавати таке направлення в разі відмови водія від проходження огляду.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_3 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2,5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, а не лише протокол про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,залишити без задоволення.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин