Справа № 462/2672/24 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 33/811/1217/24 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 24 липня 2024 року,

встановив:

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 24 липня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 18.03.2024 о 17.25 год. на перехресті вулиць Любінська-Окружна у м. Львові керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000917 від 18.03.2024, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді Самолюк Н.С., подав апеляційну скаргу в якій просить: скасувати постанову та закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, яка прийнята із значними порушеннями процесуальних норм, внаслідок чого підлягає скасуванню як незаконна. Вказує, що суд не в повній мірі та упереджено розглянув дану справу.

Апелянт звертає увагу, що процедура огляду на стан наркотичного сп`яніння була проведена з грубими порушеннями Інструкції, справа не містить сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, також відсутнє скерування на огляд у закладі охорони здоров`я.

Зокрема, звертає увагу суду, що пропозиція проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є незаконною, адже у нього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, які передбачені Інструкцією.

Вказує на те, що зупинка транспортного засобу була незаконною та безпідставною, відповідно всі подальші дії працівників поліції вважає протиправними.

Зазначає, що відсутня безперервна відеофіксація, адже вона не відтворює всіх обставин події, є фрагментарною.

У судове засідання апеляційного суду 28.10.2024 ОСОБА_1 , захисник ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились.

Так судові засідання у вказаній справі неодноразово призначались апеляційним судом та відкладалися за клопотаннями учасників судового провадження.

Зокрема, апеляційним судом було призначено судове засідання на 09.09.2024, проте від ОСОБА_1 09.09.2024 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки йому потрібен час для залучення захисника.

Розгляд справи відкладено апеляційним судом на 18.09.2024, однак від захисника ОСОБА_1 адвоката Неофіти Д.Б. надійшли клопотання про залучення його як захисника, про відкладення розгляду справи та заява про ознайомлення з матеріалами справи.

Наступне засідання було призначено апеляційним судом на 30.09.2024.

Однак 30.09.2024 захисник Неофіта Д.Б. повторно подав до апеляційного суду клопотання про залучення його як захисника, про відкладення розгляду справи та заява про ознайомлення з матеріалами справи, попри те, що з матеріалами справи він уже ознайомився, про що свідчить його підпис на клопотанні від 18.09.2024.

Розгляд справи було відкладено на 28.10.2024.

28 жовтня 2024 року від захисника ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з його зайнятістю в іншому процесі. ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про поважні причини неприбуття суду не повідомив.

При цьому апеляційний суд вважає, що захисник ОСОБА_2 належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце судового розгляду і мав можливість спланувати розклад роботи і потрапити в судове засідання апеляційного суду з урахуванням того, що розгляд апеляційної скарги тричі переносився за клопотанням сторони захисту та йому надавався достатній строк, як для підготовки до розгляду, так і для того щоб погодити розклад своєї роботи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та його захисник не виявили належної зацікавленості у розгляді справи та протягом тривалого часу не з`являлися до апеляційного суду. Незацікавленість з розгляду своєї апеляційної скарги свідчить про зловживання учасниками справи процесуальними правами з метою затягування строків розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної без участі правопорушника та апелянта не є порушенням права особи на доступ до правосуддя, тому що суд розцінює такі дії ОСОБА_1 та його захисника Неофіти Д.Б. як зловживання учасником справи процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 18.03.2024 серії ААД № 867891 (а.с.1);

відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, відповідно до якого ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу з метою огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння. В медичному закладі лікарем проведено огляд, за результатами дослідження якого визначено стан наркотичного сп`яніння (а.с. 2);

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000917 від 18 березня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (а.с. 3);

рапортом інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП В. Лемішка від 18.03.2024, відповідно до якого у водія автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим було запропоновано проїхати у медичний заклад для проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння, на що останній погодився. Відповідно до висновку лікаря водій перебував у стані наркотичного сп`яніння, а тому щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 4).

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться в закладі охорони здоров`я, згідно з п.12 розділу «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу з метою огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння. В медичному закладі лікарем проведено огляд, за результатами дослідження якого визначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння та складено відповідний висновок, який не викликає сумнівів у його достовірності.

Обстеження в кабінеті медичних оглядів на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів ОСОБА_1 проводилось згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, швидким тестом. Результати швидких тестів фіксуються в акті медичного огляду з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом інших препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта про те, що у нього були відсутні ознаки будь-якого сп`яніння. Зокрема, як вбачається з акту медичного огляду, у ОСОБА_1 були наявні такі клінічні ознаки, що можуть свідчити про його перебування в стані наркотичного сп`яніння: підвищений ритм серцебиття, звужені зіниці, тремтіння пальців рук, поза Ромберга незначне похитування.

Згідно з пунктами 7 та 8 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Та обставина, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився за допомогою швидкісного тесту, який є видом експрес лабораторного дослідження, не ставить під сумнів висновок медичного огляду та висновок судді першої інстанції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд не бере до уваги твердження апелянта про те, що дослідження на стан наркотичного сп`яніння було проведено в КНП ЛОР «ЛОМЦПтТУ» з використанням багатопрофільного тесту для виявлення наркотиків у сечі, а не завдяки використанню лабораторного дослідження.

Апеляційний суд звертає увагу, що дослідження біологічних середовищ організму (сечі) ОСОБА_1 було проведено за допомогою комбінованого тесту. В результаті дослідження в сечі ОСОБА_1 було виявлено позитивний результат на наявність наркотичної речовини у сечі та винесено заключення: наркотичне сп`яніння.

Комбінований тест є швидким і достовірним засобом, що виявляє наявність наркотичної речовини в організмі людини, та надає якісний показник. Швидкі тести не потребують метрологічного контролю, тому не входять до галузі атестації. Чинне законодавство України не вимагає встановлення кількісних показників наркологічної речовини для визначення стану наркотичного сп`яніння, а відтак доводи про те, що в даному випадку необхідно провести лабораторне дослідження на увагу не заслуговують.

При розгляді результатів тестування сечі на вміст будь-яких наркотичних речовин, у разі отримання попередніх позитивних результатів, необхідно керуватись також клінічною картиною медичного огляду.

Окрім того, з метою виявлення кількісного вмісту наркотичних речовин в біологічному середовищі (сечі) проводиться підтверджуюче лабораторне дослідження аналізатором біохімічним автоматичним Cobas c311, виробник ROCHE Diagnostics GmbH Mannheim, тому підстав для сумніву в достовірності проведеного тесту у суду немає.

Результат огляду, який вноситься до акта медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, ставиться лікарем не тільки на підставі результатів тестування, а він звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння.

Інструкція вимагає виявлення якісних показників або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння, що і було в повному обсязі виконано КНП ЛОР «ЛОМЦПтТУ», виявлено в сечі наркотичну речовину, що і стало підставою для складання висновку, а в подальшому і протоколу.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, як і не оскаржував дії працівників медичного закладу.

Щодо тверджень апелянта про відсутність у матеріалах справи акт медичного огляду, слід зазначити, що відповідно до п. 19 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Разом з тим, у відповідь на клопотання ОСОБА_1 йому було скеровано копію вищевказаного акта та результати лабораторних досліджень.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів спарив відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про незаконну зупинку поліцейськими автомобіля під його керуванням як підставу для скасування постанови, апеляційний суд до уваги не бере.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1669915 від 18.03.2024 ОСОБА_1 , керуючи т/з проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3є ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. ОСОБА_1 на той час погодився з вказаною постановою, що засвідчив власним підписом. У подальшому водій оскаржив зазначену постанову.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що у будь-якому випадку, причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не може свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР.

Також апелянт вказує, що оскільки неможливо встановити, що стало причиною зупинки транспортного засобу, таке в результаті тягне за собою незаконність всіх подальших дій.

Однак, даний аргумент не має жодного правового підґрунтя, так як апелянт застосовує положення доктрини «плодів отруйного дерева» не в аналогічних правовідносинах. За сталою практикою Верховного суду та ЄСПЛ, доктрина «плодів отруйного дерева» застосовуються судами лише під час дослідження та оцінки доказів.

Якщо низка доказів є похідними від доказу, здобутого з істотними порушеннями вимог процесуального закону, то такі докази не можна вважати допустимими. В даній ситуації зупинка транспортного засобу не є доказом, а є, насамперед, обов`язком ОСОБА_1 як водія транспортного засобу.

Також, варто врахувати той факт, що доктрина «плодів отруйного дерева» не є імперативним та беззаперечним аргументом. Варто зазначити, що якщо відповідний доказ із неминучістю був би отриманий незалежно від порушення прав людини, такий доказ може бути визнаний допустимим (доктрина "неминучого виявлення" є одним із виключень з доктрини "плодів отруйного дерева"). Такого висновку дійшов Верховний суд в справі № 737/641/17 в постанові від 26.09.2022.

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 24 липня 2024 рокув справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА