Номер провадження: 33/813/1662/24
Номер справи місцевого суду: 514/760/24
Головуючий у першій інстанції Тончева Н. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання: Ровенко А.С.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 30 квітня 2024 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 30 квітня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму у 425 грн.

Стягнуто судовий збір.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На вищевказану постанову суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 06 травня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що він як керівник підприємства на той час, керувався виключно вимогами чинного законодавства та законно надав відмову у наданні запитуваної інформації, оскільки адвокатський запит був оформлений з порушенням закону.

Також, апелянт зазначив, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не знав про складання протоколу, він не зміг подати свої пояснення та зауваження щодо його змісту.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч.7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія СА № 000036 від 15 квітня 2024 року директор ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" ОСОБА_1 , всупереч п.1 ч. 1 ст. 20, ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" 25 березня 2024 р. в смт Тарутине Одеської області, пр-т Миру, 7 неправомірно відмовив в наданні інформації на адвокатський запит №А-167/24 від 14 березня 2024 року адвокату Накоп`юку Я.В., який запитував інформацію в інтересах ТОВ "Грейнсвард".

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Так, диспозиція ч. 5 ст. 212-3 КУпАП встановлює відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Судом першої інстанції встановлено, що 14 березня 2024 адвокат адвокатського об`єднання «ПРАВО, БІЗНЕС І ФІНАНСИ» Накоп`юк Я.В. звернувся до директора ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" ОСОБА_1 з адвокатським запитом про надання інформації щодо невиконання судових рішень у справі №916/3399/22, дебіторської заборгованості ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ", а також засвідчених копій підтверджуючих документів по ній.

19 березня 2024 року ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" отримало вказаний запит.

ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ", у відповіді на адвокатський запит, відмовило у наданні інформації через неналежне оформлення запиту, а саме до адвокатського запиту додано оригінал ордеру, а не його посвідчену копію, як це передбачено ч. 1 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Крім того, ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" зауважило, що запитувана інформація буде надана в повному обсязі та в законний строк у разі надання належно оформленого адвокатського запиту.

08 квітня 2024 року адвокат Накоп`юк Я.В. звернувся до в.о. голови Ради адвокатів Черкаської області Деревянка В. з заявою про притягнення до адміністративної відповідальності директора ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" ОСОБА_1

09 квітня 2024 року в.о. голови Ради адвокатів Черкаської області Деревянко В. направлено директору ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" ОСОБА_1 лист повідомлення про складення відносно нього адміністративного протоколу, та запропоновано надати особисті пояснення, або з`явитися особисто 15 квітня 2024 року для надання пояснень та ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення.

09 квітня 2024 року директором ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" ОСОБА_1 були надіслані пояснення в.о. голові Ради адвокатів Черкаської області Деревянку В. у яких він зазначив, що відсутні підстави для складання протоколу, оскільки адвокатський запит не відповідав вимогам закону.

Таким чином, доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що він не знав про складання протоколу, та не зміг подати свої пояснення та зауваження щодо його змісту спростовуються матеріалами справи.

Крім того, апеляційний суд, за клопотанням апелянта, надіслав запит до Ради адвокатів Черкаської області про надання інформації чи отримував директор ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" ОСОБА_1 на електронну адресу лист про засідання Ради адвокатів Черкаської області щодо складення адміністративного протоколу.

З відповіді вбачається, що інформації про неотримання адресатом електронного листа до Ради адвокатів не надходило.

Особа, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження(ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Аналізуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що апелянт був обізнаний про стан відомого йому провадження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу того що він законно надав відмову у наданні запитуваної інформації, оскільки адвокатський запит був оформлений з порушенням закону, апеляційний суд вважає необґрунтованими оскільки директор ТОВ "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" ОСОБА_1 не надав відповіді на адвокатський запит з формальних підстав, оскільки адвокатом було надано оригінал ордеру серії СА1080120, сформований 14 березня 2024 року, що підтверджується відомостями з електронного кабінету адвоката та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Це також додатково підтверджується копією опису вкладення у цінний лист №172.

Таким чином, істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 30 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева