Номер провадження: 33/813/285/24
Головуючий у першій інстанції Леонов О. С.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

захисника Миколюка А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Згідно з оскарженою постановою, ОСОБА_1 , 07.05.2023 року, о 18:13 год., в м. Одесі по вул. Героїв Крут, 21, керував транспортним засобом «Ford Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із постановою судді Чабанюк О.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження по справі, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 вказує, що місцевий суд безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не керував автомобілем, а співробітники поліції підійшли до його припаркованого автомобіля та безпідставно вимагати у нього пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився та повідомив, що не керував транспортним засобом, однак на нього все одно було складено протокол.

Також ОСОБА_1 посилається на відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, оскільки йому не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, а працівниками поліції не долучено направлення на проходження огляду.

Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_2 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, з посиланням на те, що копію постанови не отримував, з її змістом ознайомився в ЄДРСР 06.12.2023 року (в день коли її було оприлюднено), а тому просить визнати причини пропуску строку оскарження поважними та поновити його.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав. Захисник Миколюк А.П. підтвердив, що ОСОБА_1 сповіщений про судове засідання, однак не має можливості прибути до суду, тому вважав можливим проводити розгляд без його участі.

Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши захисника Миколюка А.П., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд дійшов висновку про таке.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи оскаржену постанову судом постановлено без участі ОСОБА_1 .

В матеріалах справи наявний супровідний лист про направлення місцевим судом копії постанови на адресу місця проживання ОСОБА_1 , однак відсутнє підтвердження про вручення та отримання її адресатом (а.с.10).

В клопотанні ОСОБА_1 вказує, що копію постанови не отримував, із її змістом ознайомився в ЄДРСР 06.12.2023 року. Матеріали справи не містять відомостей на спростування вказаних доводів апелянта.

Апеляційна скарга на постанову судді першої інстанції подана ОСОБА_1 через Малиновський районний суд м. Одеси 13.12.2023 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (вх.69941) (а.с.11-16).

З урахуванням встановлених обставин, винесення місцевим судом постанови без участі ОСОБА_1 , відсутність підтвердження отримання останнім копії постанови в межах строку на апеляційне оскарження, фактичне подання апеляційної скарги апелянтом 13.12.2023 року, суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на доступ до правосуддя.

Щодо доводів про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Так, згідно протоколу серії ААД №089487 від 07.05.2023 року, водій ОСОБА_1 , 07.05.2023 року, о 18:13 год., в м. Одесі по вул. Героїв Крут, біля буд.№21, керував транспортним засобом «Ford Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно підписав, без будь-яких заперечень чи застережень.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: відеозаписами обставин події (а.с.4) та протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1).

Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З переглянутих судом наявних в матеріалах справи відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 07.05.2023 року, зокрема: зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження на вимогу поліцейських огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер», так і у медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу, що працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та останній спочатку ніби погодився пройти огляд на місці зупинки автомобіля, однак фактично вживав всіх можливих заходів щодо не проходження цього огляду, оскільки належним чином не продував газоаналізатор, не видихував потік повітря, продував повз трубку, або видихував повітря неповністю, що було недостатньо для проведення тесту, тощо, не зважаючи на численні вмовляння та роз`яснення поліцейських, що чітко зафіксовано на відеозаписах.

Тобто ОСОБА_1 фактично перешкоджав проведення його огляду та встановлення його дійсного стану алкогольного сп`яніння чи спростування цього. За таких обставин поведінка ОСОБА_2 фактично свідчить про його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксований саме він за подій, які відбувались 07.05.2023 року, зокрема його спілкування з працівниками патрульної поліції.

Апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, а тому не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ, з огляду на приписи ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи.

Апеляційний суд критично відноситься до доводів апелянта про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 було відмовлено в проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки вони спростовуються відеозаписами обставин події, на яких зафіксовано його відмову від проходження огляду, зокрема і в медичному закладі.

Твердження ОСОБА_1 стосовно того, що працівниками поліції не долучено направлення на огляд водія транспортного засобу в медичному закладі, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи (а.с.3).

Доводи апелянта про те, що його звинувачують в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за порушення п.2.5 ПДР України, а саме за його відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за п.2.9 «а» ПДР України, що не є тотожним.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , він був складений за відмову від проходження останнім від огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом та апелянтом не спростовується.

Апеляційний суд звертає увагу, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд наголошує, що відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти огляд. Тому, враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, на що останній відмовився, що беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що співробітники поліції підійшли до його припаркованого автомобіля та безпідставно почали вимагати пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, не зважаючи на його повідомлення, що автомобілем він не керував, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки з відеозапису вбачається, що автомобіль «Ford Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_1 , потрапив в ДТП, працівниками поліції встановлено його водія, а саме ОСОБА_1 , останній на відеозаписі не заперечував проти того, що саме він керував транспортним засобом та скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

Крім того, з відеозапису також вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 повідомлено, що відносно нього також буде складено постанову за ст.126 КУпАП, за те, що останній, будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.10.2022 року, не маючи на те права, керував автомобілем.

Більш того, з інформації Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.06.2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення, а саме за те, що 07.05.2023 року, о 18:13 год. в м. Одеса по вул. Героїв Крут, буд.21, керуючи автомобілем «Ford Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п.12.1 ПДР України, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на металеву огорожу вздовж проїзної частини та пошкодив знак 5.38.1 (справа № 521/13633/23, провадження №3/521/10310/23). Вказана постанова набрала законної сили 20.06.2023 року. У вказаній постанові описані події, що мали місце в той же день та час, що безперечно підтверджує керування ОСОБА_1 автомобілем, а тому працівники поліції на законних підставах запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , не погоджуючись із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення до суду першої інстанції не з`явився, письмових пояснень щодо обставин справи до суду не подав, тобто свідомо не скористався можливістю реалізації своїх прав.

В подальшому, не погоджуючись із постановою суду, стверджуючи про її незаконність, після звернення із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 до апеляційного суду також не з`явився.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни апелянтами не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, а також особу правопорушника.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, а тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що працівником поліції стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №089487 від 07.05.2023 року за ч.2 ст.130 КУпАП, однак місцевий суд притягнув його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто без врахування інформації з довідки від 10.05.2023 року, відповідно до якої постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.10.2022 року на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (справа №521/12178/22).

Також, апеляційним судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівником поліції було складено за ч.2 ст.130 КУпАП, однак при викладі суті скоєного ним адміністративного правопорушення, не було вказано про повторність протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 06.10.2022 року.

З врахуванням приписів ст.294 КУпАП та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд позбавлений можливості вийти за межі суті адміністративного правопорушення, встановленого судом першої інстанції в сторону посилення відповідальності ОСОБА_1 .

Апеляційним судом не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що були б достатніми для скасування оскарженої постанови, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постановисудді місцевого суду та поновити строк на оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський