Справа № 355/1115/24
Провадження № 3/355/591/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року суддя Баришівського районного суду Київської області Троценко Т.А., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з відділення поліції № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 13.06.2024 о 12 год. 30 хв., в с. Веселинівка по вулиці Б.Хмельницького, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ Lanos реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5, Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в скоєному адміністративному правопорушенні не визнав, та пояснив, що 13.06.2024 року до нього додому прийшов ОСОБА_2 та попросив, щоб він дав йому автомобіль з`їздити в селище Баришівка по справам. Через деякий час ОСОБА_2 зателефонував та повідомив, що автомобіль поламався. Його знайомі підвезли на місце де зупинився автомобіль, вони хотіли його полагодити, але не було потрібної запчастини. ОСОБА_2 поїхав в с. Баришівку по запчастину, а він залишився на місці його чекати. Оскільки він був після роботи, втомлений то пішов до автомобіля на якому його привезли відпочити. До нього підійшли працівники поліції, дали якісь бумаги щоб він підписав, він сказав, що нічого підписувати не буде. Потім йому запропонували подути в Драгер, на що він також відмовився, оскільки ніяким автомобілем він не керував.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що він 13.06.2024 року прийшов до ОСОБА_4 та попросив у нього автомобіль проїхати в селище Баришівка по справам. По дорозі до Баришівки автомобіль зламався, він зупинив його на узбіччі. Потім зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що зламався автомобіль. ОСОБА_4 сказав, що зараз когось попросить щоб його привезли. Коли його привезли, вони почали ремонтувати автомобіль, але не було потрібної запчастини то зробити автомобіль вони не змогли. Він зупинив по дорозі незнайому машину та поїхав до Баришівки по запчастину. Через деякий час йому зателефонували та сказали щоб на місце де стояв автомобіль не їхав, а їхав прямо додому. Він не знає, що там відбувалось, йому вже потім розповіли. Хто тягнув машину він також не знає.

ОСОБА_5 пояснив, що 13.06.2024 року приїхавши з роботи, йому зателефонували щоб він поїхав забрав автомобіль ЗАЗ Lanos д/н НОМЕР_1 , який йому належить. Приїхавши на місце де стояв автомобіль, а саме в с. Веселинівка, він написав розписку яку йому продиктували працівники поліції. Що саме відбувалося того дня до того як він приїхав, нічого не знає.

Представник особи, по відношенню до якої складено протокол про адміністративне правопорушення адвокат Харін М.Б. у судовому засіданні просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмовому запереченні. Підставою для закриття вважає численні порушення норми чинного законодавства при складанні протоколу.

Заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Харіна М.Б., пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , дослідивши письмові заперечення, відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалах, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, суб`єктом даного правопорушення є водій транспортного засобу.

Крім того у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що транспортний зісіб було зупинено працівниками поліції під час його руху у відповідності до вимог ст.35 України «Про Національну поліцію», де зазначено вичерпний підстав зупинки поліцейським транспортного засобу.

За приписами ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі небезпеку створює ні інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для військовополонених.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну полцію», поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підставя зупинки, визначеної у цій статті.

Натомість у протоколі не зазначено, а у матеріалах справи відсутня будь яка інформація про причину зупинки поліцейським транспортного засобу, так як такої зупинки і не було і не могло бути, так як ОСОБА_1 не керував вищевказаним транспортним засобом. При цьому відповідний відеозапис відсутній в матеріалах адміністративної справи, що обгрунтовано дає стверджувати, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом,

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведения огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні положення зазначені у п. 7 розділу І Інструкції, та п. 6 Порядку.

Водночас, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду в медичних установах, наголошував, що він хоча і не керував вищевказаним транспортним засобом та був згоден пройти медичний огляд в медичних закладах, на що працівники поліції своїм тиском та підбурюванням до відмови змусили в кінці кінців відмовитись ОСОБА_1 від проходження освідування, даний факт було зафіксовано наданим до матеріалів адміністративної справи відеозаписом.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У Постанові ВСУ від 23.10.19 по справі № 357/10134/17 викладена правова позиція щодо доказів у справі про адміністративні правопорушення. Відсутність доказів керування транспортним засобом виключає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином працівники поліції не здобули належних та допустимих доказів вини

ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на те, що останній не є суб`єктом даного правопорушення.

Наведені факти у відповідності до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь особи, яка притягується до адміністративної, а обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснения події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб новизнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, мас пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину дока та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать верс викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, я свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративни правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обгрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, с та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, a також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно мас враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ. Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке с обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, правопорушення, доказами в справі про адміністративне будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявністьC чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суди повинні з' ясовувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з`ясував інших обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі „Карелія проти Росії, пункт 54 справи „Озеров проти Росії, пункти 44-45 справи „Кривошапкін проти Росії)..

Суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130, 247, 268, 276, 277, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Баришівського районного суду Т. А. Троценко