Справа № 709/1382/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2024 року с-ще Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Романова О.Г., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Відділу поліцейської діяльності

№ 2 (с-ще Чорнобай) Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

в с т а н о в и в:

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20 липня

2024 року серії ААД № 350518 20 липня 2024 року о 19:00 год. у с. Скородистик по

вул. Шевченка, біля будинку № 14, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_2 , та після скоєного ДТП за її участю, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вживала алкоголь. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.10 є Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Суду пояснив, що дійсно його підзахисна ОСОБА_1 скоїла ДТП та судом була визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Так, ОСОБА_1 20 липня 2024 року близько 19:00 год. виїжджала від свого подвір`я заднім ходом та в цей час у неї вибила задня передача та вона покотилася назад. Далі, зупинившись, вона включила першу передачу та поїхала вперед, маючи намір їхати по своїм справам. В цей час її окликнув сусід ОСОБА_3 , який проживає навпроти її домоволодіння. Як виявилося, їхавши заднім ходом, вона ненароком вдарила автомобіль, який належить ОСОБА_3 . Після скоєння ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали намір вирішити всі проблемні питання без виклику працівників поліції. ОСОБА_3 дізнався у своїх знайомих можливу ціну за ремонт нанесених пошкоджень, проте така сума здалась ОСОБА_1 завеликою та вона повідомила останнього, що має намір самостійно знайти місце де відремонтують автомобіль ОСОБА_3 . Після цього, вона сіла в авто та поїхала до своїх знайомих, які займаються ремонтом автомобілів, проте на знайшла їх та приїхала додому і поставила автомобіль на своєму подвір`ї. Через деякий час виявилось, що ОСОБА_3 викликав працівників поліції по факту вчинення ДТП, по приїзду яких останні запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявився позитивним 2,38 проміле. Захисник звертав увагу суду на те, що у ОСОБА_1 не було прямого умислу на вчинення даного правопорушення, оскільки вона була необізнана про те, що ОСОБА_3 викликав працівників поліції та думала, що всі проблемні питання між ними вирішено, а тому вже після ДТП вживала алкогольні напої.

Також, захисник ОСОБА_2 звертав увагу суду, що працівники поліції приїхали на місце події, а потім і провели огляд на стан алкогольного сп`яніння, після спливу 2 годин з моменту вчинення ДТП. Крім цього, захисник ОСОБА_2 вважав роздруківку із приладу «Драгер Алкотест» а також акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів неналежними доказами, оскільки як вбачається із роздруківки з алкотестера, останнє калібрування приладу відбулося 18 липня 2023 року. Строк дії такого калібрування становить один рік. У даному ж випадку, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено 20 липня 2024 року, тобто приладом, повірка якого закінчилася. Інші докази, які б підтверджували знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння працівниками поліції не надано.

У судових засіданнях 29 серпня 2024 року та 03 вересня 2024 року ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП не визнала. Пояснила суду, що наміру вчиняти правопорушення не мала, оскільки була впевнена що із потерпілим по ДТП ОСОБА_3 вирішила всі проблемні питання та за фактом вчинення ДТП працівників поліції ніхто не викликатиме, а тому ввечері випила пива.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_3 (потерпілий по факту вчинення ДТП) та ОСОБА_4 з поміж іншого, суду пояснили, що від ОСОБА_1 запаху алкогольних напоїв не відчували, чи вживала вона алкогольні напої до чи після ДТП сказати нічого не можуть.

У судовому засіданні було досліджено відеозаписи, надані Відділом поліцейської діяльності № 2 (с-ще Чорнобай) Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області та які наявні в матеріалах справи. Відповідно до відомостей, які містять зазначені відеозаписи, працівники поліції, по приїзду на місце події, виявили автомобіль «Volkswagen LT35»,

д.н.з. НОМЕР_3 . При цьому, автомобіль «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_2 , знаходився на подвір`ї ОСОБА_1 . У спілкуванні з працівниками поліції остання повідомила, що дійсно скоїла ДТП, із потерпілим ОСОБА_3 домовилася не викликати працівників поліції та покинула місце ДТП. Вподальшому працівники поліції запропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявився позитивним 2,38 проміле. ОСОБА_1 не заперечувала результат огляду на стан алкогольного сп`яніння та повідомила працівників поліції, що після ДТП вживала пиво.

Розглянувши адміністративні матеріали, заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Відповідно до п. 2.10 є) Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Згідно з п. 2.10 а Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Суд звертає увагу, що особа, яка сідає за кермо транспортного засобу повинна знати та неухильно дотримуватися правил дорожнього руху.

За наведених вище обставин вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, а саме:

- обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення від

20 липня 2024 року серії ААД № 350518;

- відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_1 не заперечувала факт керування транспортним засобом та факт вчинення ДТП, пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявився позитивним 2,38 проміле;

- роздруківкою на папері показників алкотестера «Драгер», відповідно до якого

ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння 2,38 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння 2,38 проміле;

- рапортом від 20 липня 2024 року.

Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Твердження сторони захисту суд оцінює критично та як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинене.

Так, щодо тверджень в частині того, що ОСОБА_1 не знала про виклик працівників поліції та думала, що всі проблемні питання з ОСОБА_3 вже вирішені, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 2.10 д Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Тобто, такі твердження, не можуть бути прийнятими до уваги суду, оскільки відповідно до норм Правил дорожнього руху не передбачена процедура самостійного урегулювання конфлікту між сторонами у разі вчинення ДТП та не викликаючи працівників поліції, окрім як складенням Євро протоколу, який у даному випадку не складався.

Щодо тверджень в частині того, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено після спливу 2 годин з моменту вчинення ДТП та, що строк дії калібрування алкотестера «Драгер» закінчився, суд зауважує наступне.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Отже, при розгляді справи необхідно встановити факт наявності ДТП (склад правопорушення за ст. 124 КУпАП- порушення правил дорожнього руху) та факт вживання алкоголю водієм після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Проаналізувавши диспозицію ч. 4 ст. 130 КУпАП суд вважає, що основною ознакою даного правопорушення є вживання водієм алкоголю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Як уже було зазначено, ОСОБА_1 після вчинення ДТП, не повідомила працівників поліції про таке ДТП, а вживала алкоголь. Огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено на місці події після безпосереднього підтвердження факту причетності ОСОБА_1 до вчинення ДТП протягом двох годин.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок).

Пунктом 6 Розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 Розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Визначення таких термінів, як калібрування, періодична повірка засобів вимірювальної техніки та повірка засобів вимірювальної техніки, містяться у п. 10, 17, 18

ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; - періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); - повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Зміст вказаних термінів дає можливість побачити, що відмінність повірки від калібрування полягає в тому, що повірка - це перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - це приведення до певних стандартів.

Законом встановлено порядок проведення калібрування та повірок, а також відмінності таких операцій. Зокрема, ст. 17 згаданого Закону визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Крім того, стосовно таких засобів може також проводитися позачергова, експертна та інспекційна повірка.

Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.

Отже, наведеними нормами Закону встановлюється обов`язковість проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.

Разом з цим, згідно ст. 27 Закону калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології.

Тобто, повірка згідно Закону - це обов`язкова процедура, а калібрування - процедура добровільна і необов`язкова.

Натомість, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 771/305 від 26 липня 2023 року, газоаналізатор Alcotest 6810

зав. № ARBL 0971, за результатами повірки відповідає вимогам МПУ 066/05-2013, експлуатаційної документації. Дане свідоцтво чинне до 26 липня 2024 року.

Таким чином станом на час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння

ОСОБА_1 20 липня 2024 року, газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», пройшов повірку і його використання було правомірним.

Схожа позиція викладена у постанові Черкаського апеляційного суду від 18 жовтня 2024 року (справа № 697/1589/24).

Крім цього, суд зауважує, що і на місці вчинення ДТП (по приїзду працівників поліції), і у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила факт вживання алкогольних напоїв після вчинення ДТП.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП керувала транспортним засобом та вживала алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди за її участю.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення згідно з вимогами ч. 2 ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, згідно ст.ст. 34 - 35 КУпАП, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 (тридцять чотири тисячі гривень

00 копійок) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

У зв`язку з винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення та на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) гривень.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 130, 221, 245, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) гривень.

Платіжні реквізити для сплати судового збору: стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У разі несплати штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна для стягнення штрафу у подвійному розмірі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя О.Г. Романова