ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1194/24Головуючий у 1-й інстанції Воробель Н.П.
Провадження № 33/817/182/24 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ст.122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. , за участю ОСОБА_1 та її представника Карапетяна Е.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Карапетяна Е.Т. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 в частині накладення на неї адміністративного стягнення за ст. 122-4 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень.

Також стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно із постановою суду, 09.01.2024 о 15 год. 40 хв. в м. Тернополі, на перехресті вул. Руська-Замкова, водій транспортного засобу «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної швидкості та дистанції, у результаті чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги пунктів 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що на ОСОБА_1 накладено стягнення за ст. 124 КУпАП.

Окрім того, 09.01.2024 о 15 год. 40 хв. в м. Тернополі, на перехресті вул. Руська-Замкова, водій транспортного засобу «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, а саме: здійcнила зіткнення з автомобілем «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого місце події залишила, чим порушила вимоги п. 2.10 (а) ПДР України, за що на ОСОБА_1 накладено стягнення за ст. 122-4 КУпАП.

В апеляції представник ОСОБА_3 . Просить постанову в частині накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення за ст. 122-4 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Обґрунтовує скаргу тим, що суд першої інстанції невірно кваліфікував дії ОСОБА_4 в частині залишення нею місця ДТП, вказавши що для щоб не заважати руху інших транспортних засобів, вони ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) перемістили автомобілі на невелику відстань, в подальшому під час їхньої розмови ОСОБА_4 повідомила, що їй необхідно їхати по справах, з чого можна зробити висновок про те, що ОСОБА_4 не одразу залишила місце скоєння нею ДТП, а перемістивши разом із потерпілою автомобілі вела з нею діалог, під час якого повідомила, що збирається владнати свої робочі питання та повернутись, що і зробила згодом.

Посилається на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_4 прямого умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, тому в її діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення .

Наголошує на тому, що відеозапис із відеокамер, які знаходяться на перехресті доріг, та на який посилаються у складеному рапорті працівники поліції, відсутній у матеріалах справи, що залишилось поза увагою суду.

Вказує, що працівники поліції не проводили жодних розшукових дій для встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 , оскільки через деякий проміжок часу з моменту ДТП ОСОБА_1 сама з`явилась на місці події та пояснила, що насправді відбулося.

Наводить правову позицію, викладену у висновку Верховного Суду викладеного у справі №524/5741/16-а від 20.05.2020 року, згідно з якою рапорт працівників поліції не може бути визнаний належним доказом у справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом вини особи у скоєнні правопорушення, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у судді.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Карапетяна Е.Т., які підтримали апеляцію з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що висновок суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не оспорюється, тому суддею апеляційного суду не переглядається.

Що стосується суті постанови слід зазначити наступне.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 122-4 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Як вбачається, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №709695 від 09.01.2024 року, 09.01.2024 о 15 год. 40 хв. в м. Тернополі, на перехресті вул. Руська-Замкова, водій транспортного засобу «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, а саме: здійcнила зіткнення з автомобілем «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого місце події залишила, чим порушила вимоги п. 2.10 (а) ПДР України.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Згідно із п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП суд першої інстанції, крім вищезгаданого протоколу, обґрунтував даними, які містяться у: схемі місця ДТП від 09.01.2024, в якому перелічено пошкодження автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 ; протоколі огляду транспортного засобу «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , від 08.01.2024, в якому зазначено пошкодження вказаного автомобіля; акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 08.01.2024; поясненнях ОСОБА_1 від 09.01.2024; поясненнях ОСОБА_2 від 09.01.2024, в яких вона зазначила, що жінка, що керувала автомобілем «Ford Fiesta», залишила місце ДТП та поїхала у невідомому напрямку; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №121302 від 09.01.2024; рапорті інспектора взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області від 09.01.2024; відеозаписі, що міститься на DVD - диску, на якому відображено події, що відбувались після приїзду працівників поліції.

Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, з цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_1 , вона розуміла, що вчинила ДТП та свою причетність до неї, у зв`язку із чим в неї виник обов`язок, передбачений п. 2.10 ПДР України - негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, що спростовує доводи апелянта на відсутність у неї прямого умислу на залишення місця ДТП.

Твердження апелянта щодо самостійної явки ОСОБА_1 . На місце ДТП після його залишення спростовуються відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, на яких відображено те, як працівник поліції пояснює ОСОБА_1 , що відділ розшуку вчинення ДТП Управління патрульної поліції встановив номерний знак автомобіля під керування ОСОБА_1 та її номер телефону, після чого вони зателефонували їй та відповідно ОСОБА_1 повернулась, з чим остання погодилась. Крім цього, на відеозаписі зафіксовано те, що по приїзду працівників поліції ОСОБА_1 на місці вчинення ДТП не було.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. А тому вважаю що рапорт поліцейського є доказом у справі оскільки у ньому викладені обставини, які стосуються ДТП та він не є єдиним доказом вини ОСОБА_1 , а оцінювався судом у сукупності та взаємозвязку із іншими вищенаведеними доказами.

Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та наклав на неї адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню її вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на викладене, постанову місцевого суду щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП слід залишити без змін, а апеляційну скаргу, подану її представником - без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Карапетяна Е.Т. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП,- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя