Справа № 445/1889/24 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 33/811/1483/24 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., при секретарі Сабовій Х. О., за участю захисника Сокальського Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника Сокальського Д.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 01.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

постановою Золочівського районного суду Львівської області від 01.10.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 12.08.2024, близько 23 год. 39 хв., у м. Золочеві Львівської області, на вул. Вокзальній, керував автомобілем марки «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810 (результат 1,74 проміле). Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник Сокальський Д. А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що розгляд справи проводився у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, копію оскаржуваної постанови отримав лише 07.10.2024 року. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які би підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та законність зупинки автомобіля під його керуванням. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є нечитабельним, а тому недопустимим доказом, огляд проводився за відсутності двох свідків, а водій не був відсторонений від керування транспортним засобом. Крім того, звертає увагу, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Сокальський Д. А. просив постанову суду першої інстанції скасувати та, застосувавши практику Верховного суду щодо недоведеності факту керування особою транспортним засобом, направити матеріали справи про адміністративне правопорушення на доопрацювання до Золочівського РВП ГУНП у Львівській області у зв`язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення є нечитабельним.

Заслухавши доводи захисника Сокальського Д. А., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

З огляду на те, що розгляд справи проводився у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, копію оскаржуваної постанови він отримав 07.10.2024 року, а апеляційну скаргу захисник подав 13.10.2024 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 998003 від 13.08.2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, та яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення; даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та протоколу тесту №7502 від 13.08.2024 року за результатом огляду ОСОБА_1 із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810», з яких вбачається, що останній на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння (1,74%); даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 12 серпня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, зокрема, Золочівській ЦРЛ; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, відповідно до яких ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager Alcotest 6810».

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а також про безпідставність зупинки автомобіля, вважаю необґрунтованими з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, транспортний засіб марки «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався дорогою та здійснив зупинку біля іншого транспортного засобу. Водій ОСОБА_1 вийшов зі свого автомобіля та почав наносити удари по припаркованому автомобілю. Працівники поліції на службовому автомобілі одразу поїхали за ним та намагалися залагодити конфлікт.

В подальшому, після встановлення особи водія та ознак у нього алкогольного сп`яніння, працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 268 КУпАП, запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Останній погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, після проходження якого погодився з його результатом та відмовився від проходження огляду в медичному закладі, зазначивши, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є правильними.

Голослівним є твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення є нечитабельним та недопустимим доказом, оскільки наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 998003 від 13.08.2024 року складений особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у нього даних не викликає, на час розгляду справи ніким не спростований.

Крім того, захисник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції змінив апеляційні вимоги, просив постанову суду першої інстанції скасувати та направити матеріали справи про адміністративне правопорушення на доопрацювання до Золочівського РВП ГУНП у Львівській області.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що зміна апеляційних вимог захисником виключає можливість суду апеляційної інстанції визнати наявні в матеріалах справи докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, недопустимими чи неналежними, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

На відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи апелянта про те, що відеозапис є небезперервним, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, вважаю необґрунтованими.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, на переконання апеляційного суду, є безпідставними, оскільки законом не передбачено, що в разі складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковим відсторонення від керування транспортним засобом. Також невідсторонення від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та не є свідченням того, що водій не мав ознак алкогольного сп`яніння.

З огляду на те, що під час огляду ОСОБА_1 здійснювався відеозапис, присутність свідків, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час вказаної дії не передбачена, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню її вини, майнового стану, відсутності обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановив:

поновити захиснику Сокальському Д.А. строк на апеляційне оскарження постанови Золочівського районного суду Львівської області від 01.10.2024 року.

Постанову Золочівського районного суду Львівської області від 01.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В.Я.