Справа № 598/2058/24
провадження № 3/598/1103/2024
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" вересня 2024 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Гудима І.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, неодруженої, з середньою освітою, пенсіонерки, РНОКПП - НОМЕР_1 , раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст.173-2 КпАП України,

встановив:

До провадження Збаразького районного суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №163471 від 23 серпня 2024 року ОСОБА_1 звинувачується в тому, що вона «13 вересня 2024 року о 18 годині 10 хвилин на подвір`ї, що за адресою АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї онуки ОСОБА_2 , 2009 року народження, а саме висловлювалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, в ході чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 ».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, не визнала та пояснила, що 13 вересня 2024 року о 18 годині 10 хвилин на подвір`ї, що за адресою АДРЕСА_1 , не вчиняла домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї онуки ОСОБА_2 , 2009 року народження, а саме не висловлювалася нецензурною лайкою, не погрожувала фізичною розправою. Зазначила, що у неї спір виник з невісткою, яка проживає з дітьми без належних на те підстав, тобто без реєстрації, в будинковолодінні, яке належить ОСОБА_1 , забирала всю пенсію останньої, ображаючи при цьому її.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали, що додані до нього, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення виходячи із наступного.

Частиною 1 статті 173-2 КпАП України передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ч.2 ст.251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, в якості доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КпАП України, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №163471 від 23.08.2024 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.08.2024 року; письмові пояснення ОСОБА_3 23.08.2024 року, ОСОБА_4 від 22.08.2024 року, рапорт працівника поліції від 27.08.2024 року.

При цьому, суд не бере до уваги долучений працівниками поліції рапорт від 27.08.2024 року, оскільки рапорт працівника поліції не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.

По суті єдиним доказом на підтвердження скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке їй інкримінується, є покази ОСОБА_3 - її невістки, ОСОБА_4 її онуки, з якими вона перебуває у неприязних відносинах з приводу грошових коштів, а саме пенсії ОСОБА_1 , ведення побуту, а тому вважаю, що вказані покази слід оцінити критично.

Разом з тим, в ході судового засідання не здобуто інших доказів об`єктивного характеру, які б спростовували покази ОСОБА_1 , які дані нею в судовому засіданні, та підтверджували б скоєння останньою вищевказаного адміністративного правопорушення.

В ході судового засідання не здобуто доказів об`єктивного характеру, які б спростовували покази ОСОБА_1 , які дані нею в судовому засіданні, та підтверджували б скоєння останньою вищевказаного адміністративного правопорушення.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що факт вчинення адміністративного правопорушення має бути підтверджений лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», і таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані матеріали, враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, вважаю, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зач.1 ст.173-2 КпАП України, слід відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст.187, п.1 ст.247, 284, 294 КпАП України, суддя,-

постановив:

В притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України відмовити, а дану справу провадженням закрити за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА