Провадження № 3/734/2633/24 Справа № 734/4275/24
ПОСТАНОВА

іменем України

07 жовтня 2024 року смт Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце служби і посада: офіцер групи психологічного супроводу та відновлення стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , лейтенант, військовий квиток НОМЕР_2 , -

за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в :

У відповідності до ст. ст. 17, 65 Конституції України ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 17.09.2024 № 264 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період військової частини НОМЕР_1 офіцера групи психологічного супроводу та відновлення стрілецького спеціалізованого батальйону лейтенанта ОСОБА_1 зараховано до списків прикомандированого особового складу 2 навчальної механізованої роти 1 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 та на всі види забезпечення.

Під час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на лейтенанта ОСОБА_1 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.

Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим, Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує лейтенанта ОСОБА_1 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У свою чергу, ст. ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, визначають, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Згідно з ст. 29, 30, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. За своїми військовими званнями начальниками є військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

Офіцер групи психологічного супроводу та відновлення стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 є прямим начальником всього особового складу групи супроводу та відновлення та в мирний і воєнний час виконує обов`язки відповідно до вимог статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме ст. ст. 115-116 даного статуту.

Так, згідно з ст. ст. 115, 116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України лейтенант ОСОБА_1 в мирний і воєнний час відповідає за організацію і проведення заходів з морально-психологічного забезпечення, за військову дисципліну, морально-психологічний стан, за морально- психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, бойових завдань, повсякденної діяльності особового складу роти, за національно- патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців роти, їх соціальний захист та окрім іншого зобов`язаний: забезпечувати виконання рішень командира роти, вивчати та аналізувати морально-психологічні якості кожного військовослужбовця, соціально- психологічний клімат у підпорядкованих підрозділах, подавати допомогу командирам взводів у його поліпшенні; проводити виховну роботу, спрямовану на якісне виконання завдань бойової підготовки, підвищення боєздатності роти, зміцнення єдиноначальності, поліпшення морального стану особового складу; здійснювати конкретні заходи щодо зміцнення військової дисципліни та правопорядку, профілактики правопорушень серед особового складу, згуртування військових колективів; вести облік кримінальних та інших правопорушень, надзвичайних подій та дисциплінарних провинностей; своєчасно доповідати командирові роти та інформувати заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення про стан військової дисципліни та морально-психологічний стан особового складу, про заплановані та здійснені заходи.

Таким чином, лейтенант ОСОБА_1 є військовим начальником усього особового складу групи супроводу та відновлення військової частини НОМЕР_1 , яка прибула на навчання до військової частини НОМЕР_3 за посадою, а для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу - за військовим званням, який постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, а тому відповідно до примітки ст. 172-13 та ст. 425 КК України є військовою службовою особою - суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.

Так, у відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на теперішній час оголошене не було.

Водночас, в порушення наведених вище вимог законодавства, лейтенант ОСОБА_1 , знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, діючи всупереч зазначеним обов`язкам, визначеним у Статутах Збройних Сил України, допустив недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, при наступних обставинах.

Відповідно до доповіді ТВО командира військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_2 від 10.09.2024 за вих. № 2768 стало відомо, що 10.09.2024 близько 12 год 00 хв виявлено відсутність військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 який прикомандирований до військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується у

АДРЕСА_2 пошуки на території військової частини НОМЕР_3 результатів не дали.

У подальшому, 17.09.2024 близько 10 год 00 хв військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 який прикомандирований до військової частини НОМЕР_3 самостійно повернувся до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_3 у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період військової частини НОМЕР_1 офіцер групи психологічного супроводу та відновлення стрілецького спеціалізованого батальйону лейтенант ОСОБА_1 , який прикомандирований до військової частини НОМЕР_3 , будучи військовою службовою особою, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 4, 11, 16, 115, 116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 -4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, 10.09.2024 близько 12 год 00 хв без поважних причин та дозволу командування самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 , яка дислокується у АДРЕСА_2 службовою особою - суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.

Так, у відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на теперішній час оголошене не було.

Водночас, в порушення наведених вище вимог законодавства, лейтенант ОСОБА_1 , знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, діючи всупереч зазначеним обов`язкам, визначеним у Статутах Збройних Сил України, допустив недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, при наступних обставинах.

Відповідно до доповіді ТВО командира військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_2 від 10.09.2024 за вих. № 2768 стало відомо, що 10.09.2024 близько 12 год 00 хв виявлено відсутність військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 який прикомандирований до військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується у

АДРЕСА_2 пошуки на території військової частини НОМЕР_3 результатів не дали.

У подальшому, 17.09.2024 близько 10 год 00 хв військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 який прикомандирований до військової частини НОМЕР_3 самостійно повернувся до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_3 у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період військової частини НОМЕР_1 офіцер групи психологічного супроводу та відновлення стрілецького спеціалізованого батальйону лейтенант ОСОБА_1 , який прикомандирований до військової частини НОМЕР_3 , будучи військовою службовою особою, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 4, 11, 16, 115, 116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 -4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, 10.09.2024 близько 12 год 00 хв без поважних причин та дозволу командування самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 , яка дислокується у АДРЕСА_2 та до 17.09.2024 перебував поза її межами, у зв`язку з чим покладені на нього службові та функціональні обов`язки не виконував, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій просить слухати справу в його відсутність, свою вину визнав, з порушенням згоден.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні зазначених вище дій в повному обсязі зібраними по справі доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 37 від 26 вересня 2024 року в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення і пояснення ОСОБА_1 - матеріалами службового розслідування;

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

В ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, суд вважає доведеним, що дії ОСОБА_1 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, як недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не виявлено.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує дані про особу ОСОБА_1 його ставлення до вчиненого, те що він проходить військову службу, під час якої вчинив дане правопорушення, та вважає можливим застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 33, ч. 2 ст. 172-15, ст.ст. 252, 283 КУпАП, суд, -

П о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст.307,308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП протягом 10 днів з дня винесення до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області Т.І.Іванюк