Єдиний унікальний номер 341/1790/23
Номер провадження 3/341/7/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Островська Н. І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого,

встановив:

13.08.2023 о 15-36 годин автодорога Н-09, 346 км «Мукачево-Львів» Галицький район Івано-Франківська область, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Renault Scenic, н. з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі КНП «Галицька лікарня». Своїми діями порушив вимоги п. 2. 9 «А» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи призначено на 28.08.2023 з викликом особи шляхом надіслання на його адресу поштового повідомлення, яке повернулось із відміткою «адресат відсутній за указаною адресою».

28.08.2023 0 15-00 годин у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. До суду прибув із значним запізнення, коли розгляд справи уже відкладено на 18.09.2023. Про розгляд справи повідомлений належним чином, що свідчить його підпис у розписці про вручення поштового повідомлення у суді.

18.09.2023 ОСОБА_1 через канцелярію суду подав письмову заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він перебуває на лікарняному. Розгляд справи відкладено на 01.11.2023. Про розгляд справи особа повідомлена особисто, оскільки підписався власноручно у розписці про отримання поштового повідомлення.

29.09.2023 ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи для надання йому часу для ознайомлення з матеріалами справи та підготовкою до захисту прав. Водночас, у заяві зазначив, що розгляд справи призначено на 01.10.2023, що припадає на вихідний день, що не відповідає дійсності, оскільки розгляд справи призначено на 01.11.2023, про що було відомо особі.

01.11.2023 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав. Розгляд справи відкладено на 20.11.2023 з викликом особи, однак здійснити відправку поштової кореспонденції не було можливим у зв`язку з відсутністю марок у Галицькому районному суді. Розгляд справи відкладено на 21.12.2023 з викликом особи шляхом надіслання судового повідомлення, яке особа отримала особисто.

21.12.2023 у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав. Розгляд справи відкладено на 25.01.2024, та повідомлено особу про розгляд вказаної справи, де він особисто підписався у судовій розписці.

25.01.2024 у судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вказаному правопорушенні не визнав, зазначив, що при його зупинці працівником поліції була порушена процедура зупинки, тобто його транспортний засіб працівниками поліції зупинено без встановленого ним фактично правопорушення.

25.01.2024 ОСОБА_1 клопотав про ознайомлення з матеріалами справи, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 14.02.2024, з викликом особи, де ОСОБА_1 особисто підписався.

14.02.2024 ОСОБА_1 не з`явився у зв`язку з сімейними обставинами, просив розглянути справу без його участі. Через канцелярію суду надав пояснення, зазначивши про відсутність підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу, та підстав вважати його винним у стані алкогольного сп`яніння, оскільки з ознаками такого стану, як порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців, рук як ніби то було у нього, жодного з цих ознак не було. Не зазначено це і у протоколі.

Крім того, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейським не було представлено сертифікату відповідності про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Цифровий показник в акті огляду не зазначено. Йому також було проведено медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, проте в медичному акті та у висновку також не зазначено цифрового показника алкоголю у крові. Тобто дані акти не відповідають встановленим нормам, та не підтверджують факт сп`яніння, внаслідок чого вважаються недійсними. Йому також не було вручено примірник протоколу з долученим актом. Він також не був ознайомлений з відеозаписом процесу складання протоколу та спілкування з поліцейськими. Під час складання протоколу поліцейські поводились зухвало, від чого у нього почався приступ астми, скористатись ліками він не зміг, оскільки вони знаходились у автомобілі на далекій відстані. Вважає, що огляд на стан сп`яніння проведений без лабораторного дослідження є недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП справу може бути розглянуто за відсутності особи лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зважаючи на викладені обставини, взявши до уваги заяву ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 278 КУпАП та п. 24 постанови N 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суд під час підготовки справи до розгляду повинен виявити недоліки наданих матеріалів та протоколу, з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими доказами.

Досліджуючи наявні докази, суд дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеня підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим. Належний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 N 1452/735.

За правилами частин 2,5 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1103 в редакції від 28.10.2015 року, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не заперечував щодо проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та, погодившись пройти огляд на місці, просив його проводити у медичному закладі, на що у матеріалах справи міститься направлення, проте відсутнє підтвердження ознайомлення з ним особи, відносно якої складено протокол.

З оглянутого в судовому засіданні диска з відеозаписом, долученого до матеріалів справи вбачається, що щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, то звук відтворення вказаних подій відсутній, що унеможливлює проаналізувати дотримання вимог вищенаведеного законодавства при складенні протоколу відносно останнього.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 191316 від 13.08.2023 відеофіксація здійснювалась на бодікамеру № 3.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 15.11.2018 у справі 524/5536/17 досліджував питання відеофіксаціі адміністративне правопорушення, як доказу у справі.

У вищенаведеній Постанові суд, зокрема, констатував про необхідність зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис. При цьому, безпідставними є доводи про те, що відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення лише у випадку фіксації правопорушення, здійсненої у автоматичному режимі, оскільки частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Окрім того, як з`ясовано, ОСОБА_1 було вручено копію протоколу, яка є вкрай неякісна, не піддається читанню, що суд розцінює як невручення йому акту адміністративного звинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Наявність у справі оригіналу цього протоколу не усуває вказаного істотного порушення права ОСОБА_1 на захист, про що ним було заявлено під час складення протоколу, оскільки згідно ст. 254 КУпАП йому мала бути вручена належної якості копія протоколу, що не виконано. Суд не має права вручати копію протоколу, оскільки не є стороною звинувачення.

Порушення процедури огляду на стан сп`яніння працівником поліції, як того вимагає закон, є прямим порушенням норм складення протоколу, тому згідноч. 5 ст. 266 КУпАП даний протокол не може бути законною підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Суд не може спростувати доводи останнього, що підтверджується відеозаписом події про те, що йому при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належно роз`яснено і забезпечено право на допомогу адвоката, що є процесуальним порушенням його права на правовий захист. Роз`яснення поліцейського про його право на правову допомогу з посиланням на ст. 268 КУпАП, не усуває вказаного порушення, оскільки зазначена норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складенні протоколу.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 суду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оцінивши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку про те, що наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведено належними доказами.

Суд зазначає, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП та суть порушення пункту 2. 9 «а» ПДР України полягає, зокрема, у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Водночас, усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника.

Оскільки, належними доказами у цій справі у встановленому законодавством порядку не доведено поза всяким розумним сумнівом керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов висновку про те, що описана у протоколі від 13.08.2023 № 191316 об`єктивна сторона правопорушення в частині керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння не підтверджена та не установлена під час судового розгляду справи.

Відтак, направлені матеріали не містять доказів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутність складу та події адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 122-2, 130, 247, 248, 251, 252, 280, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА