П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2024 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олександр Шовкопляс при секретарі судового засідання Шаповал Н.О., за участі: прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Шлапацького О.В., захисника Мочинського А.Р., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює державним інспектором Білоцерківського відділу перевірок платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Київській області, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6, ч.1 ст.172-6 КУпАП

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №2914 від 24.07.2024року ОСОБА_1 , будучи головним державним інспектором Білоцерківського відділу перевірок платників-юридичних осіб управління податкового аудиту ГУ ДПС у Київській області, являючись суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону №1700-VII та приміткою до ст. 1726 КУпАГІ, на якого поширюється дія Закону №1700-VII, в порушення вимог ч. І ст. 45 розділу VII та п. 27 розділу XIII Закону №1700-VII, несвоєчасно 05.02.2024, без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №2915 від 24.07.2024року ОСОБА_1 , будучи головним державним інспектором Білоцерківського відділу перевірок платників-юридичних осіб управління податкового аудиту ГУ ДПС у Київській області, являючись суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII та приміткою до ст. 1726 КУпАГІ, на якого поширюється дія Закону №1700-VII, в порушення вимог ч. І ст. 45 розділу VII та п. 27 розділу XIII Закону №1700-VII, несвоєчасно 06.02.2024, без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Датою вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є дата несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічних декларації за 2021, 2022 рік - 05.02.2024року та 06.02.2024року.

Дата виялення правопорушень вважається дата складання протоколів про адміністративне правопорушення- 24.07.2024 року.

Зазначені протоколи відносно ОСОБА_1 який притягується до адміністративної відповідальності за частинами 1 статей 172-6 КУпАП, постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.10.2024року, об`єднані в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що ним 18.01.2024року на офіційному сайті веб-сайті Національного агентства з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування було збережено декларацію, але не подано у зв`язку із тим, що він вважав її поданою. Умислу не подавати декларацію в нього не було, просив закрити справу.

Прокурор Шлапацький О.В. підтримав обставини, викладені у протоколах про вчинення адміністративних правопорушень, зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь, передбачених ч. 1 ст. 172-6КУпАП та просив накласти на останнього адміністративне стягнення в межах санкції даної статті КУпАП.

Захисник вважає, що особою яка притягається до адміністративної відповідальності вчинене правопорушення є малозначним, 18.01.2024 року ОСОБА_1 сформував і зберіг декларацію, але помилково не подав. Вважає, що відсутні негативні наслідки від вчиненого правопорушення, відсуня шкода для інших, вчинене правопорушення є малозначним та просить на підставі ст.22КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного.

Згідно зст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутністьадміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом Головного управління ДПС у Київській області від 18.06.2021 №481 -о ОСОБА_1 призначено на посаду головного державного інспектора Білоцерківського відділу перевірок платників- юридичних осіб управління податкового аудиту та підтверджено 9 ранг державного службовця.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про державну службу» посада головного державного інспектора Білоцерківського відділу перевірок платників-юридичних осіб управління податкового аудиту ГУ ДПС у Київській області відноситься до категорії «В» посад державної служби.

Відповідно до п. 341.1 ст. 341 Податкового кодексу України, служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов`язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 342.1 ст. 342 Податкового кодексу України, посадовою особою контролюючого органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому`Кодексі та Митному кодексі. України.

Відповідно до п. 342.4 ст. 342 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

04.12.2007 ОСОБА_1 прийняв присягу державного службовця.

З вимогами та обмеженнями встановленими Законом №1700-УП ОСОБА_1 ознайомлений 22.06.2021.

Отже, ОСОБА_1 будучи державним службовцем, був належним, чином попереджений про встановлені Законом № 1700-VIІ вимоги та обмеження.

Відповідно до ч.5 ст. 32 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом №1700-VIІ

Згідно з підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону №1700-VII суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, тобто особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону №1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 , будучи державним службовцем є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону №1700-VII та є суб`єктом, відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

У відповідності до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених, на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» (далі -- Закон М3384-ІХ) набрав чинності 12.10.2023. Таким чином, з 12.102023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону №1700-VII (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом.

Частиною 1 ст. 45 Закону №1700-VII визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб- сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Проте, Законом №3384-ІХ внесені зміни до деяких Законів України, а саме: пункт 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII викладено у такій редакції:

«установити, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше».

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону №1700-VII НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно- правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону№ 1700-VII.

Відповідно до підпункту пп. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 №449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за №987/36609, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону №1700-VII (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону №1700-VII (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом №1700-VII можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації. Законом №3384-ІХ визначено, що за загальним правилом до 31.01.2024 слід подати щорічні декларації (з будь-якою позначкою) за 2021-2022 звітні періоди.

Декларації, подані в період з 24.02.2022 до 11.10.2023 включно вважаються такими, що були подані на виконання обов`язку, передбаченого ст. 45 розділу VII «Фінансовий контроль» Закону №1700-VII (абз. 2 п. 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII). Повторне їх подання не вимагається та є технічно неможливим.

Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2021 рік упродовж часу з 00:00 год. 01.01.2022 по 23:59 год. 31.01.2024 (граничний строк).

01.02.2024 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушив порядок, передбачений ст. 45 розділу VII «Фінансовий контроль» та п. 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII.

Беручи, до уваги те, що ОСОБА_1 у 2021 році був суб`єктом, на якого поширюються вимоги Закону №1700-VII, то він повинен, був подати щорічну декларацію за 2021 рік до 31.01.2024 включно.

Відповідно . до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК. (https://portal .nazk.gov.ua), щорічну декларацію за 2021 рік, ОСОБА_1 подав лише 05.02.2024 о 18 год. 01 хв., тобто несвоєчасно без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону №1700-VII за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП установлено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,

тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» встановлено, що ОСОБА_1 18.01.2024 зайшов до Реєстру та заповнював розділи своєї декларації, проте йому повідомлялось про логічні помилки і ОСОБА_1 не здійснивши подачу декларації вийшов з Реєстру. Наступного разу в Реєстр ОСОБА_1 зайшов 21.01.2024, але ніяких дій взагалі не здійснював. І лише 05.02.2024 здійснив заповнення відповідних розділів та здійснив подачу своєї декларації, тобто несвоєчасно.

Обов`язком суб`єкта декларування є знання і безумовне виконання вимог Закону №1700-VII, у тому числі вимог його статті 45 розділу VII «Фінансовий контроль» та п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення».

Вина ОСОБА_1 підтверджується вищезазначеними доказами дослідженими у судовому засіданні, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення №2914 від 24.07.2024 року, протоколом про адміністративне правопорушення №2915 від 24.07.2024 року, особовою карткою державного службовця, витягом з наказу №332 від 20.07.2024року про переведення працівників, роздруківками з Єдиного реєстру, послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», копією експертного висновку, щодо виявлення адміністративного правопорушення, копією листа комітету з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності ВРУ №04-18/10/1584 від 11.09.2018, копією положення про Управління стратегічних розслідувань в Київській області ДСР НП України.

На переконання суду наведені вище докази, у їх сукупності поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень.

Таким чином в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Обставин що обтяжують чи помякшують покарання судом не встановлено.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а тому враховуючи вказані положення, особу винного, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується під час проходження ним військової служби, його майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, відсутність відомостей, що негативно характеризують його особу, суд вважає, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП) необхідним та достатнім для його виправлення буде застосування до ОСОБА_1 міри адміністративного стягнення у виді мінімального штрафу, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, тобто в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись, ст.ст. 283, 284, ч.1 ст.172-6 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 650,60 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяОлександр ШОВКОПЛЯС