Провадження № 3/752/6872/24
Суддя Коваль В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Коваль В.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 27.07.2024 року серії ЕПР1 № 104693, 27.07.2024 року о 14 год. 50 хв. у м. Київ, по вул. Кільцева Дорога (парковка ТРЦ «Епіцентр»), водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_2 , був неуважним, не слідкував за змінами дорожнього руху, під час під`їзду до перехрестя, позначене місце дорожньою розміткою 1.13 под. 2, де водій повинен у разі потреби, зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехресній дорозі. Не надав переваги в русі транспортному засобу «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та здійснив зіткнення. У наслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдали матеріальних збитків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 разом свою вину не визнав, адвокат Шимко А.О. надав суду письмові пояснення, в яких просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Мотивував своє клопотання про закриття наступним: у схемі ДТП (графа "точне місце ДТП") зазначено, що ДТП мала місце на парковці гіпермаркету "Епіцентр" по вул. Кільцева дорога м. Київ. Де, згідно ДСТУ:2021 дорожня розмітка 1.13 застосовуються виключно при наявності дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та уточнює його. Тому виходячи з вимог п. 10.11 ПДР України проїзд ділянки мав відбуватися за правилами «Перешкода праворуч» і перевагу мав саме автомобіль «Тойота», який наближався з правого боку.

Крім того адвокат Шимко А.О. в усних поясненнях зауважував, що висновки посадової особи, яка складала протокол, про те, що ОСОБА_1 не надав перевагу в русі іншому ТЗ, що рухався по головній дорозі, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки зіткнення відбулося на стоянці (що адвокат Шимко А.О. вважає прилеглою територією), а проїзд між паркомісцями, по якому рухався інший автомобіль, не є дорогою в розумінні вимог п. 1.10 ПДР, і тим більше не є головною дорогою.

Додатково адвокат Шимко А.О. зауважив, що вказана парковка фактично є прилеглою територією до проїзної частини дороги та не містить жодних дорожніх знаків, а лінії горизонтальної розмітки на ній нанесені з метою організації руху транспортних засобів. При цьому, вказана дорожня розмітка не може встановлювати пріоритетність проїзду перехрещень проїздів між паркомісцями, які нею нанесені. Тобто, перехрещення проїздів між паркомісцями із напрямками руху нанесені горизонтальною розміткою на території парковки є рівнозначними. За наведених обставин, на думку адвокат Шимко А.О., водій іншого автомобіля не мав підстав вважати, що рухається по головній дорозі.

ОСОБА_1 не заперечував факт наявності нанесеної на парковці дорожньої розмітку 1.13 ПДР, також він не заперечував, що бачив цю розмітку, однак з пояснень адвоката Шимко А.О. випливає, що дану дорожню розмітку не потрібно враховувати та виконувати її вимоги, оскільки на його думку стоянка - це є прилегла територія, і водії, рухаючись по прилеглій території повинні керуватись п. 10.11 ПДР.

Разом з тим, в судове засідання з`явився водій ОСОБА_2 , який суду пояснив, що рухався по території парковки «Епіцентр», рухався проїздом між паркомісцями, розуміючи що має перевагу в русі по відношенню інших автомобілів, які виїжджають на цей проїзд, оскільки на їх траєкторії руху нанесено дорожню розмітку 1.13, яка зобов`язовує їх надати дорогу, в даному випадку його автомобілю. Під`їжджаючи до примикання чергового виїзду, водій автомобіля «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_3 не виконавши вимоги дорожньої розмітки виїхав на перехрещення проїздів та допустив ДТП.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Шимко А.О., не знаходить підстав для задоволення його клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме схеми ДТП та з наданих суду ОСОБА_1 та адвоката Шимком А.О. відео з місця події, на парковці (стоянці), де відбулося зіткнення, нанесена дорожня розмітка, яка врегульовує черговість проїзду автомобілів по території стоянки та поміж паркомісцями. На траєкторії руху автомобіля «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , нанесена дорожня розмітка 1.13, яка зобов`язує водіїв зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються перехрещуваною дорогою. Рух перехрещуваною дорогою, в даному випадку проїздом між паркомісцями, організований в обох напрямках, а тому, ОСОБА_1 , виконуючи вимоги дорожньої розмітки, повинен був надати дорогу автомобілю «Peugeot», який наближався до нього зліва.

Факт наявності дорожньої розмітки на парковці ОСОБА_1 та адвокат Шимко А.О. не заперечували. Достатніх та переконливих доказів того, що дана розмітка нанесена з порушеннями норм законодавства, суду не надали.

Дослідивши матеріали справи, в тому числі пояснення учасників ДТП, схему ДТП, надане відео з авто-реєстратору «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_3 ,суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 містяться порушення п. 2.3.(б) ПДР України а саме: що, ОСОБА_1 своїми діями не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.13, не надав дорогу ТЗ, що рухався по перехрещуваному проїзді. Його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена повністю.

Згідно п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до Правил дорожнього руху України розмітка 1.13 позначає місце, де водій повинен у разі потреби зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехрещуваній дорозі.

Положеннями ст. 124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Визначаючи вид і міру адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його відношення до скоєного, а також усі обставини справи у їх сукупності та співставленні.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн., за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 33, 34, 40-1, 124, 221, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят ) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять ) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя В.О. Коваль