ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2024 Справа №607/23140/24 Провадження №3/607/9578/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

розглянув матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 21 квітня 2000 року, неодруженої (вдови), непрацевлаштованої, з середньою спеціальною освітою, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення

У С Т А Н О В И В:

29.10.2024 з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП) (справа №607/23140/24; провадження №3/607/9578/2024).

Крім того, 29.10.2024 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли матеріали справи від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 51 КУпАП (справа №607/23143/24; провадження №3/607/9581/2024).

Суд вважає, що спільний розгляд таких справ є доцільним та не суперечить вимогам закону, забезпечить реалізацію положень статті 36 КУпАП, що також сприятиме забезпеченню прав ОСОБА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких підстав суд доходить висновку, що зазначені справи слід об`єднати в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі єдиний номер справи 607/23140/24; провадження №3/607/9578/2024.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №619010 від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 02 липня 2024 року близько 18 год. 03 хв., перебуваючи в магазині «Копійочка» м. Тернопіль, по вул. Купчинського, 2А, таємно вкрала з полиці гель для обличчя 1 шт., крем для обличчя 1 шт., крем для шкіри 1 шт., вода туалетна олівець 1 шт., сироватка для обличчя 1 шт., пінцет металевий 1 шт., на загальну суму 879 гривень 40 копійок, таким чином, своїми діями вчинила дрібне викрадення чужого майна, за що передбачена відповідальність за частиною другою статті 51 КУпАП, справа 607/23140/24.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №619164 від 17 жовтня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 13 квітня 2024 року о 12 год. 15 хв., перебуваючи в магазині «Аврора» м. Тернопіль по вулиця Київська, 11/7, таємно викрала з полиці магазину товаро-матеріальної цінності, а саме: станок «Bic Action» для чутливої шкіри, на загальну суму 999 гривень 17 копійок без ПДВ, за що передбачена відповідальність за частиною другою статті 51 КУпАП, справа 607/23143/24.

Постановою про закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння від 27 вересня 2024 року, постановленої старшим слідчим слідчого відділу Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області: 1) кримінальне провадження №0001731 від 16 липня 2024 року закрито, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння; 2) відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань; 3) копію постанови та окремих матеріалів кримінального провадження направлено начальникові Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, для організації встановлення та притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вчинила дії, спрямовані на дрібне викрадення чужого майна.

У судовому засіданні пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, винуватою себе у вчинені адміністративного правопорушення визнає повністю, щиро розкаюється. Просить накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Заслухавши пояснення особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення доведена наступними матеріалами справи, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №619164 від 17 жовтня 2024 року;

заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка» начальнику Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Сергію Осадці, в якій вказано, що працівниками магазину ТМ «Аврора», який знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Київська, 11А, було виявлено факт крадіжки товарів магазину, вчинений 13 квітня 2024 року невідомою особою в часовий період з 12:00 год. до 12:40 год., що зафіксовано камерами внутрішнього відеоспостереження. Загальна сума збитків становить 1 199 гривень з ПДВ;

витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження №0001731 від 16 липня 2024 року;

протоколом допиту представника потерпілого від 17 липня 2024 року;

актом № інвентаризації на магазині ТМ «Аврора» у м. Тернопіль, вул. Київська, 11-А, від 13 квітня 2024 року, сума недостачі 1 199 гривень;

довідкою про ціни на товар у магазині ТМ «Аврора» у м. Тернопіль, вул. Київська, 11-А, від 13 квітня 2024 року;

постановами про проведення судової товарознавчої експертизи від 16 липня 2024 року;

висновками експерта № СЕ-19/120-24/8230-ТВ від 22 липня 2024 року, № СЕ-19/120-24/8233-ТВ від 22 липня 2024 року, № СЕ-19/120-24/8232-ТВ від 22 липня 2024 року, № СЕ-19/120-24/8234-ТВ від 22 липня 2024 року;

протоколом огляду від 18 липня 2024 року;

постановою про виділення матеріалів з кримінального провадження від 27 вересня 2024 року з кримінального провадження №0001731 від 16 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України;

постановою про закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння від 27 вересня 2024 року;

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №619010 від 17 жовтня 2024 року;

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію;

витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження №0001879 від 02 серпня 2024 року;

поясненнями потерпілої ОСОБА_2 ;

протоколом допиту потерпілого від 06 серпня 2024 року;

інвентаризаційною відомістю №1720 від 02 липня 2024 року;

видатковою накладною №68 від 07 червня 2024 року;

видатковою накладною №62 від 11 червня 2024 року;

висновком експерта №СЕ-19/120-24/9022-ТВ від 15 серпня 2024 року;

заявою ОСОБА_1 про щиросердечне зізнання;

письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких вказано, що вину визнає.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон № 3886), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, було змінено редакцію статті 51 КУпАП. Зокрема, було змінено вартість викраденого майна, розмір якої (вартості) відмежовував дрібну крадіжку, відповідальність за яку було встановлено КУпАП, та відповідні кримінально карані діяння. Так, до набрання чинності Законом № 3886 дрібним викраденням чужого майна могла вважатися тільки крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість викраденого не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Беручи до уваги вимоги підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV, пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України до 09 серпня 2024 року це становило 302,8 грн.

Новою редакцією статті 51 КУпАП, після набрання чинності Законом № 3886, законодавець не тільки значно збільшив вартість викраденого майна, яке підпадає під ознаки дрібного викрадення, але й суттєво змінив саму структуру цієї норми, зокрема кваліфіковані та особливо кваліфіковані склади, а також суворість стягнення за вчинення цього проступку.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відтак, з огляду на взаємопов`язаність норм законодавства про адміністративні правопорушення та законодавства про кримінальну відповідальність низка кримінальних правопорушень фактично втратили той ступінь суспільної небезпечності, що притаманний кримінально караним діянням. Вочевидь було б несумісним з принципом верховенства права продовжувати переслідувати у кримінально-правовому порядку особу за вчинення діяння, за яке після зміни закону передбачено адміністративну відповідальність. Це б також не відповідало легітимній (правомірній) меті, яку переслідував законодавець під час ухвалення Закону № 3886.

Верховний Суд з цього приводу зробив висновок, що внесені зміни до статті 51 КУпАП, які стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (постанова від 07 жовтня 2024 року, справа № 278/1566/21).

Крім того, у цій постанові найвищий суд у системі судоустрою України зазначив, що із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886 кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 Кримінального кодексу України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією статті 51 КУпАП.

Перехід від більш суворого виду юридичної відповідальності, яким є кримінальна відповідальність, до менш суворого адміністративної відповідальності, у цілому відповідає сутності принципу зворотної дії закону, що його визначено у статті 58 Конституції України. Проте, зміна кваліфікації діяння, яке підпадало під ознаки кримінального проступку або злочину, на адміністративне правопорушення, повинно ураховувати й інші принципи притягнення до відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають (друге речення частини другої статті 8 КУпАП). У цій нормі відтворено принципи заборони зворотної дії законів (lex ad praeterian non valet) та заборони ретроактивності кримінальних законів, неможливості призначення покарання без закону (nullum crimen sine lege).

Оскільки суворість санкції статті 51 КУпАП співмірна з кримінальним покаранням притягнення особи до адміністративної відповідальності за чинення адміністративного проступку, передбаченого цією статтею КУпАП, має гуртуватися на тих самих принципах, що їх дотримуються при притягненні до кримінальної відповідальності.

Такий висновок суду кореспондує з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з позиціями цього суду, сформульованими у рішеннях «Гурепка проти Укpaїни» від 6 вересня 2005 року (заява № 61406/00), «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) та інших.

У цьому сенсі Закон № 3886 частково встановив адміністративну відповідальність (передбачив склади дрібного викрадення, яких не існувало раніше) та посилив відповідальність за дрібне викрадення, а також змінив вартісні показники викрадення чужого майна, що мало наслідком декриміналізацію окремих складів кримінальних правопорушень і як наслідок закриття відповідних кримінальних проваджень.

Відповідно до частини восьмої статті 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Цей припис, однак, не свідчить, що орган, уповноважений складати протоколи про адміністративне правопорушення, має здійснювати кваліфікацію дій особи за законодавством, яке діє на момент закриття кримінального провадження, оскільки це прямо суперечитиме частині першій статті 8 КУпАП та зазначеним вище принципам притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, дії ОСОБА_1 мають оцінюватися з урахуванням редакції КУпАП, що була чинна під час і за місцем вчинення правопорушення, тобто станом на 13 квітня 2024 року та 02 липня 2024 року.

Частина друга статті 51 КУпАП, у редакції до внесення змін Законом № 3886, встановлювала відповідальність за повторне вчинення дрібного викрадення чужого майна протягом року особою, яку вже було піддано адміністративному стягненню за таке правопорушення.

Утім у матеріалах адміністративної справи відсутні докази про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 51 КУпАП протягом року, що передував вчиненню інкримінованих їй адміністративних проступків. А отже, дії особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, кваліфіковано з частиною другою статті 51 КУпАП не правильно.

Матеріалами справи факт незаконного заволодіння ОСОБА_1 чужим майном доведено, його визнає й особа, яку притягують до адміністративної відповідальності, отже, в її діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 51 КУпАП (у редакції, яка діяла станом на час вчинення проступку), у зв`язку з чим дії останньої підлягають перекваліфікації з частини другої статті 51 КУпАП на частину першу статті 51 КУпАП (у редакції, яка діяла станом на час вчинення проступку) за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

На думку, суду перекваліфікація не погіршує становище ОСОБА_1 , не порушує її права і не змінює обставин правопорушення, зафіксованого у протоколі про адміністративне правопорушення, водночас дає можливість забезпечити принцип невідворотності адміністративної відповідальності та реалізацію принципу загальної превенції.

У Рішенні Конституційного Суду України від 21 липня 2021 року № 3-р(ІІ)/2021 орган конституційного контролю вказав, що суспільна користь адміністративних стягнень за адміністративні правопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи (перше речення абзацу першого підпункту 2.5 пункту 2 мотивувальної частини).

Тож, ураховуючи принцип невідворотності адміністративної відповідальності, а також те, що мало місце пом`якшення юридичної відповідальності особи, суд вважає за можливе змінити кваліфікацію дій ОСОБА_1 на частину першу статті 51 КУпАП, у редакції, що була чинною під час вчинення нею відповідних проступків.

Таким чином, на підставі дослідження матеріалів справи, заслухавши пояснення особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 51 КУпАП, тобто дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

Обираючи адміністративне стягнення, суд відповідно до статті 33 КУпАП бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, її щире каяття, визнання вини в повному обсязі, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, а тому вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення, яке було законодавчо встановлене під час вчинення нею адміністративних правопорушень, у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 401 КУпАП, судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті особою, на яку накладено стягнення, а тому, відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись статтями 7, 9, 33, 34, 35, 40-1, 51, 251, 280, 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Об`єднати в одне провадження справу №607/23140/24; провадження №3/607/9578/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 51 КУпАП та справу №607/23143/24; провадження №3/607/9581/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 51 КУпАП, присвоївши об`єднаній справі єдиний номер справи №607/23140/24; провадження №3/607/9578/2024.

2. Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з частини другої статті 51 КУпАП на частину першу статті 51 КУпАП, у редакції чинній під час вчинення нею адміністративних правопорушень.

3. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

4. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

5. Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 3001 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

6. У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

7. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

8. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

9. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 321 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

10. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

11. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

12. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіТ. І. Якімець