Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/11702/24

Провадження № 33/4815/684/24

Суддя Рівненського апеляційного суду Збитковська Т.І,

з участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Зражевського О.В. на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 05 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И ЛА:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 серпня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №335920 від 11.06.2024 року слідує, що ОСОБА_1 21 травня 2024 року о 17 год. 20 хв. по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 - погрожував фізичною розправою.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №335988 від 11.06.2024 року слідує, що ОСОБА_1 23 травня 2024 року о 14 год. 17 хв. по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 - погрожував фізичною розправою та намагався вигнати з квартири.

В апеляційній скарзі адвокат Зражевський О.В. вважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки, викладені в ній, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що показання свідка ОСОБА_3 судом не можуть прийматися до уваги, оскільки протоколи про адміністративні правопорушення не містять відомостей щодо ОСОБА_3 і вона не була свідком вищевказаних подій.

Просить скасувати постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 05 серпня 2024 року та ухвалити нову, якою притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, поновивши строк на апеляційне оскарження постанови від 05.08.2024 року, винесеної у відсутність ОСОБА_2 та у відсутність її захисника, про існування якої дізналися 14.08.2024 року (а.с. 57).

До початку апеляційного розгляду від апелянта адвоката Зражевського О.В. надійшла письмова заява про розгляд апеляційної скарги без участі апелянта та ОСОБА_2 .

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга - відхиленню з наступних підстав.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисного вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Між тим, як вбачається з матеріалів провадження, протоколи щодо ОСОБА_1 стосовно подій, викладених у них за 21.05.2024 року та 23.05.2024 року, складені уповноваженою особою лише 11 червня 2024 року.

З матеріалів справи також слідує, що доказами, на підставі яких орган національної поліції порушив щодо ОСОБА_1 адміністративне провадження за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, є лише заява та пояснення ОСОБА_2 .

Інших доказів (пояснень ОСОБА_1 щодо подій 21 та 23.05.2024 року, свідків чи очевидців події, рапортів працівників поліції), матеріали справи не містять.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що домашнього насильства стосовно своєї матері не вчиняв, фізичною розправою не погрожував і з квартири її не виганяв. Зазначив, що, як його мати, так і він є співвласниками квартири АДРЕСА_2 і йому чиняться перешкоди у користуванні житлом. Працівники поліції 21.05.2024 року та 23.05.2024 року жодних пояснень у нього не відбирали і у зазначені дати протоколи про скоєння ним адмінправопорушення не складалися.

Апеляційний суд приймає вищезазначені пояснення, оскільки належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив насильство відносно своєї матері - ОСОБА_2 при зазначених в протоколах про адміністративне правопорушення обставинах, матеріали справи не містять і таких доказів апеляційному суду не надано.

При розгляді апеляційної скарги встановлено, що на розгляді в Рівненському міському суді Рівненської області перебуває позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення до житлового приміщення, а, відтак, «поза розумним сумнівом» не доведена його вина в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, і підстав для скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 05 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Зражевського О.В. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду: Т.І.Збитковська