ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря судового засідання Бадалян Н.О., захисника Розумовського О.С., в режимі відеоконференції, розглянувши апеляційну скаргу захисника Розумовського О.С. на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом першої інстанції, 24.05.2024 о 21-45 год. біля буд. 59 по вул. Парковій у м. Краматорську водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford» Kuga Trend, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в наркологічному диспансері м.Слов`янськ відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судові витрати.

З таким судовим рішенням не погодився захисник ОСОБА_2 та оскаржив в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування своїх вимог вказує, що в матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, крім того останній є військовослужбовцем та перебував у бойовому розпорядженні.

Наголошує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, фіксація керування з боку поліцейських відсутня, що є основним елементом інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 . Факт керування не доведений на підставі належних, беззаперечних та обґрунтованих доказів. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Зазначає, що надані працівниками поліції відеоматеріали підпадають під визначення електронного доказ, встановленого ст. 99 КАС України, отже копії зазначених доказів дають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора, однак на вказаному відеозаписі, цифровий підпис відсутній та зроблений на мобільний телефон поліцейського, а тому вказаний доказ є недопустимим.

Звертає увагу, що суд першої інстанції спрощено підійшов до дослідженню доказів, оскільки у судовому засіданні не досліджений відеозапис поліцейських. Відеозаписом та матеріалами справи не підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт зупинки транспортного засобу поліцейськими, який би перебував в стані руху.

Вказує, що поліцейськими порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки в порушення вимог ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 не запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу, та лише в разі незгоди останнього, поліцейські повинні були доставити водія до закладу охорони здоров`я.

Стверджує, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_1 судовий збір, оскільки останній є військовослужбовцем та звільнений від сплати судового збору.

В доповненнях до апеляційної скарги, захисник зазначає, що на відеозаписі поліцейських, взагалі не зрозуміло хто там зафіксований та з ким спілкуються поліцейські. Також не зафіксований факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та взагалі моменту руху автомобіля. Вказує, що перебування особи біля автомобіля не створює складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, думку учасників судового розгляду, доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом першої інстанції встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №906250 від 24.05.2024; рапортом старшого інспектора відділення ВіБДР Донецького ЗВ ВСП Манаєнка В.; відеозаписом з бодікамери, на якому водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Перевіряючи доводи захисника про відсутність доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , апеляційним судом досліджено відеозапис поліцейських, відповідно до якого, поліцейський підійшов до авто, біля автомобіля стояв водій ОСОБА_1 , поліцейський зазначив про підставу зупинки транспортного засобу, зокрема зупинений для перевірки документів оскільки останнім порушено комендантську годину. Під час спілкування з поліцейськими, виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд у медичному закладі. При цьому, роз`яснено, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння передбачена адміністративна відповідальність. На декілька відповідей поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився. Останньому роз`яснено права та ОСОБА_1 зазначив, що немає необхідності скористуватися правами просто відмовляється і все. Щодо водія складено протокол про адміністративне правопорушення та відсторонено від керування транспортним засобом.

Апеляційний суд зазначає, що під час спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 жодного разу не наголосив, що не керував транспортним засобом, також під час оголошення протоколу про адміністративне правопорушення та анкетних даних ОСОБА_1 останній також не зазначив, що не керував транспортним засобом і не скористувався правом надати письмові пояснення, як в протоколі про адміністративне правопорушення так і окремо. Отже, сукупність даних, беззаперечно підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Разом з цим, захисник в апеляційній скарзі не вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише вказує на недоведеність такої обставини, що спростовується матеріалами справи.

Крім того, усі досліджені докази, враховуючи відеозапис, на якому перевірено дані водія, вказують, що водієм з яким спілкувались поліцейські є саме ОСОБА_1 , що спростовує доводи захисника.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 беззаперечно керував транспортним засобом, що останній не спростував. Апеляційний суд зауважує, що норми діючого КУпАП не вимагають підтвердження факту керування транспортним засобом саме за допомогою відео фіксації, факт керування транспортним засобом особою повинен бути підтверджений належними доказами, що в даному випадку встановлено поза розумним сумнівом.

Твердження захисника про відсутність даних про належне повідомлення ОСОБА_1 про місце, час та дату розгляду справи спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких, про судове засідання призначене на 18.09.2024 року повідомлений ОСОБА_1 та його захисник Розумовський О.С. (а.с. 14-15). Належність номеру мобільного телефону саме ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, в якому він зазначений та правильність якого не заперечив ОСОБА_1 при оголошенні протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується відеозаписом.

Посилання захисника на положення КАС України щодо необхідності засвідчення електронних доказів підписом ЕЦП, не заслуговують на увагу, оскільки розгляд даної справи відбувається за правилами КУпАП, відеозапис поліцейських є додатком до протоколу, тобто його невід`ємною частиною, а ні окремим доказом. Виходячи з наведеного, відеозапис поліцейських є належним доказом та по даній справі не потребує окремого засвідчення ЕЦП.

Щодо тверджень захисника про порушення проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, що передбачено ст. 266 КУпАП, апеляційний суд зазначає, що відповідна Інструкція розроблена з метою впровадження та конкретизації дій працівників поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння, тобто розмежування можливості проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та на стан наркотичного сп`яніння.

Так, відповідно до Розділу ІІ п. 12 Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Виходячи з наведеного, інспектор поліції, під час перевірки та пропонування водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, діяв відповідно до вимог діючого законодавства, оскільки водій мав ознаки саме наркотичного сп`яніння, перевірка якого проводиться безпосередньо у закладах охорони здоров`я, які визначені МОЗ України.

Отже, апеляційним судом встановлено в діях ОСОБА_1 беззаперечно встановлено обов`язкові ознаки інкримінованого адміністративного правопорушення, зокрема факт керування транспортним засобом із явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмову від проходження такого огляду.

Щодо безпідставно стягнутого судового збору, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних достовірних та належних відомостей про статус ОСОБА_1 , який би давав підстави для звільнення його від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, під час апеляційного перегляду не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Проходження огляду ОСОБА_3 після складання протоколу про адміністративне правопорушення не впливає на доведеність його вини, оскільки такий медичний огляд проведений в порушення вимог ст. 266 КУпАП, тобто без участі поліцейських та з порушенням часового двогодинного інтервалу, прямо передбаченого законом.

Отже, будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для скасування постанови судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Розумовського О.С. залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя