Справа № 727/1506/24
Провадження № 3/727/685/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Смотрицький В.Г. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , пенсіонерки, за ст.173-2 ч.1 КпАП України,

Встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 05 лютого 2024 року ОСОБА_1 22.01.2024 року приблизно о 16.00 год. по АДРЕСА_2 , вчинила відносно колишньої свахи ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображала нецензурною лайкою, принижувала честь і гідність, чим могло бути завдано шкоди здоров`ю.

В суді ОСОБА_1 вину не визнала.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КпАП України.

Диспозиція ч.1 ст. 173-2 КУпАП України, передбачає відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 3 ч.1 Розділу І Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 не входить до переліку осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Будь-яких доказів того що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є однією родиною, або спільно проживали, та вели спільне сумісне господарство, суду надано не було, а отже в розумінні ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Пояснення ОСОБА_3 не можуть братись судом до уваги, оскільки містять пояснення щодо подій, що мали місце 18.01.2024 року та не стосуються особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, пояснення ОСОБА_2 , не можуть бути беззаперечними доказами на підтвердження вини ОСОБА_1 , оскільки вона є зацікавленою особою у справі.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 даного адмінправопорушення, відсутні пояснення свідків, які є незацікавленими особами та відеозапис вчиненого адмінправопорушення, а тому справу необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 п. 1, 173-2 ч.1, 221, 283, 284 КпАП України, суддя,-

Постановив :

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: