ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/274/24Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 33/817/371/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Остапчука П.І. на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та призначено йому стягнення у виді сплати штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір в користь держави в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Згідно постанови, 23 січня 2024 року о 15 годині 49 хвилин в м. Кременець по вулиці Словацького Кременецького району Тернопільської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан вживання алкоголю на місці за допомогою газоаналізатора Алкотест 6810 та в найближчому закладі охорони здоров`я відмовився, водій від керування відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Остапчук П.І. просить скасувати постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2024 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

факт перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння спростовується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №518242 від 23 січня 2024 року, в якому не зазначена та обставина, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння;

ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, даним транспортним засобом керував ОСОБА_2 ;

суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє і не зазначено те, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння;

місцевий суд при винесенні постанови не взяв до уваги характеристику на ОСОБА_1 ;

в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника - адвоката Остапчука П.І., які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 005275 від 23 січня 2024 року; відеозаписі із нагрудної відеокамери поліцейського, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 ; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння; направленні на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 23 січня 2024 року, згідно якого огляд в Кременецькій опорній лікарні для визначення стану алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою; постанові серії ЕНА № 1298816, якою притягнуто ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та зафіксовано факт керування ним 23 січня 2024 року транспортним засобом «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 ; письмових поясненнях ОСОБА_3 , які вона надала 23 січня 2024 року.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, даним транспортним засобом керував ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується матеріалами справи, а саме: відомостями зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 005275 від 23 січня 2024 року, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , які вона надала 23 січня 2024 року і з яких вбачається, що вона бачила, що її син близько 15 години 40 хвилин сів за кермо свого автомобіля «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та поїхав до школи №2, після чого вона зателефонувала на лінію 102; відеозаписами із нагрудних камер патрульних поліції з яких вбачається, що працівниками поліції, під час спілкування із ОСОБА_1 , було встановлено, що він є водієм транспортного засобу «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 і керував вищезазначеним транспортним засобом.

Також, даними відеозапису із реєстратора службового автомобіля (файл Відео_ 0-02-05-d8fb452b3387d2067d65932de3e8d629ecfc2e4dac64d671f75d20944d04c7d5_ c4320d25.mp4) зафіксовано як транспортний засіб марки «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку о 15год. 51хв. 00с перед тим, як до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції. Даний запис триває до 15 год. 51 хв. 24с і ним зафіксовано як у напрямку, де зупинився автомобіль «БМВ Х5» ідуть працівники поліції, а від автомобіля ніхто не відходить. Даними відеозапису нагрудної камери працівника поліції (файл .mov починаючи з 15год 51хв. 35 с) також зафіксовано, що із вказаного автомобіля ніхто не виходив, а на місці водія було виявлено ОСОБА_1 .

Більше того, даними відеозапису із нагрудної камери працівника поліції (файл .mov з 16:36:40 год) зафіксовано розмову працівника поліції з ОСОБА_1 з приводу того, що він керував транспортним засобом та при зміні напрямку руху не увімкнув відповідний покажчик повороту, не висловлював жодних заперечень з приводу факту керування ним транспортним засобом і порушення ним ПДР.

Крім наведеного, твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом марки «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , спростовуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1298816 від 23 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема за те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2.б ПДР.

Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і в ході апеляційного розгляду не надано, отже на даний час вона не скасована і набрала законної сили.

За таких обставин, критична оцінка судом першої інстанції версії ОСОБА_1 про те, що він не здійснював керування транспортним засобом, даним транспортним засобом керував ОСОБА_2 , є правильною.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому закладі охорони здоров`я відмовився у категоричній формі, а тому вказаними діями останній порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Показання допитаних під час судового розгляду свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (батьків ОСОБА_1 ) про те, що останній автомобілем не керував і на момент прибуття працівників поліції занходився поряд з ними на відстані близько 5 метрів від автомобіля, апеляційний суд оцінює критично, оскільки вони містять істотні суперечності щодо хронології та конкретних обставин події, а також спростовуються об`єктивними даними наявних у цій справі відеозаписів, якими беззаперечно встановлено, що після зупинки автомобіля «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 на місці водія знаходився ОСОБА_1 .

Показання допитаного в ході апеляційного розгляду свідка ОСОБА_5 про те, що в післяобідню пору 23 січня 2024 року автомобілем ОСОБА_1 керував їх спільний знайомий не спростовують того, що в той день о 15 годині 49 хвилин цим автомобілем керував сам ОСОБА_1 , перебування якого за кермом цього автомобіля було зафіксовано нагрудною камерою працівника поліції.

Виходячи із вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта про те, що факт перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння спростовується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №518242 від 23 січня 2024 року, в якому не зазначена та обставина, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє і не зазначено те, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, так як ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, а саме керуючи транспортним засобом відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що місцевий суд при винесенні постанови не взяв до уваги характеристику на ОСОБА_1 оскільки, як вбачається із оскаржуваної постанови, суд першої інстанції при обранні адміністративного стягнення, врахував характер вчиненого правопорушення, обставини справи, ступінь вини, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його майновий стан, врахував обставини, які пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення та наклав адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст. 33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

Твердження захисника про те, що працівники поліції, в порушення ст.266 КУпАП, не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відповідають дійсності, так як із відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що він від керування транспортним засобом відсторонений (файл .mov з 16:11:10 год). Крім того, навіть у випадку незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення не спростовує факту вчинення правопорушення.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Остапчука П.І. залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя