ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1407/24

3/609/683/2024

07 листопада 2024 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Харлан М.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_2

ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення №55 від 07.11.2024 р., ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, а саме, військовим начальником, на якого постійно покладено виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, діючи всупереч інтересам служби, та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, став на шлях вчинення адміністративного правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, яке виразилось у невиконанні своїх службових обов`язків та обов`язків передбачених Законами України, Статутами Збройних сил України, положеннями, інструкціями, наказами через недбале та несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати їх належним чином, а саме 15.05.2024 р. на території ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 не доповів старшому командиру про вчинення адміністративного правопорушення старшим солдатом ОСОБА_2 , передбаченого ст. 172-20 КУпАП, внаслідок чого останній уник адміністративної відповідальності, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Крім цього, відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення №56 від 07.11.2024 р., ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, а саме, військовим начальником, на якого постійно покладено виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, діючи всупереч інтересам служби, та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, став на шлях вчинення адміністративного правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, яке виразилось у невиконанні своїх службових обов`язків та обов`язків передбачених Законами України, Статутами Збройних сил України, положеннями, інструкціями, наказами через недбале та несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати їх належним чином, а саме 07.06.2024 р. на території ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 не доповів старшому командиру про вчинення адміністративного правопорушення старшим солдатом ОСОБА_2 , передбаченого ст. 172-20 КУпАП, внаслідок чого останній уник адміністративної відповідальності, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення №57 від 07.11.2024 р., ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, а саме, військовим начальником, на якого постійно покладено виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, діючи всупереч інтересам служби, та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, став на шлях вчинення адміністративного правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, яке виразилось у невиконанні своїх службових обов`язків та обов`язків передбачених Законами України, Статутами Збройних сил України, положеннями, інструкціями, наказами через недбале та несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати їх належним чином, а саме 18.06.2024 р. на території ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 не доповів старшому командиру про вчинення адміністративного правопорушення солдатом ОСОБА_3 , передбаченого ст. 172-20 КУпАП, внаслідок чого останній уник адміністративної відповідальності, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення №58 від 07.11.2024 р., ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, а саме, військовим начальником, на якого постійно покладено виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, діючи всупереч інтересам служби, та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, став на шлях вчинення адміністративного правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, яке виразилось у невиконанні своїх службових обов`язків та обов`язків передбачених Законами України, Статутами Збройних сил України, положеннями, інструкціями, наказами через недбале та несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати їх належним чином, а саме 04.07.2024 р. на території ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 не доповів старшому командиру про вчинення адміністративного правопорушення солдатом ОСОБА_4 , передбаченого ст. 172-20 КУпАП, внаслідок чого останній уник адміністративної відповідальності, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення №59 від 07.11.2024 р., ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, а саме, військовим начальником, на якого постійно покладено виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, діючи всупереч інтересам служби, та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, став на шлях вчинення адміністративного правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, яке виразилось у невиконанні своїх службових обов`язків та обов`язків передбачених Законами України, Статутами Збройних сил України, положеннями, інструкціями, наказами через недбале та несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати їх належним чином, а саме 11.07.2024 р. на території ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 не доповів старшому командиру про вчинення адміністративного правопорушення солдатом ОСОБА_4 , передбаченого ст. 172-20 КУпАП, внаслідок чого останній уник адміністративної відповідальності, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Приймаючи до уваги той факт, що в провадженні суду знаходиться п`ять справ про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які кваліфікуються за ч.2 ст.172-15 КУпАП, суд вважає, що відповідно до ст. 36 КУпАП, вони мають бути об`єднані в одне провадження та їм слід присвоїти номер справи №609/1407/24 (провадження №3/609/683/2024).

В судовому засіданні особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину свою визнав повністю.

Суд, роз`яснивши ОСОБА_1 вимоги ст. 268 КУпАП, заслухавши у судовому засіданні його пояснення, дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протоколи та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.4 ст. 15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Так, відповідно до пункту 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з вимогами ст. ст. 9, 11 цього Статуту військовослужбовці, зокрема зобов`язані свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

За визначенням, викладеним у статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-ХІІ від 21.10.1993, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу, а особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини 2 статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини 1 статті 106 Конституції України, було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації на території, зокрема, Тернопільської області.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 (зі змінами) визначено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який відповідно до Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» був продовжений на території України на 30 діб. Надалі, Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжувався та станом на момент розгляду адміністративних матеріалів не скасований.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.

Відтак, на даний час на всій території України діє особливий період.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення № 55 від 07.11.2024 р.; протоколом про адміністративне правопорушення № 56 від 07.11.2024 р.; протоколом про адміністративне правопорушення № 57 від 07.11.2024 р.; протоколом про адміністративне правопорушення № 58 від 07.11.2024 р.; протоколом про адміністративне правопорушення № 59 від 07.11.2024 р.; витягами з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 260 від 16.09.2024 р та № 264 від 20.09.2024 р.; копією постанови про часткове закриття кримінального провадження від 06 листопада 2024 р. копією листа Шумського районного суду Тернопільської області № 01-5/85/2024 від 07.10.2024 р.; копією листа начальника САП Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області майора поліції Я.Сороки.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому судом приймаються до уваги. На думку суду, такі докази підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді даної справи.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім цього, згідно ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді сплати штрафу, із застосуванням ст. 36 КУпАП передбаченого санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності.

Крім того, з урахуванням положень п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 36, ст.172-15, ст. 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 , а саме: справу №609/1407/24, провадження №3/609/683/2024, яка кваліфікується за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, справу №609/1408/24, провадження №3/609/684/2024, яка кваліфікується за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, справу №609/1409/24, провадження №3/609/685/2024, яка кваліфікується за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, справу №609/1410/24, провадження №3/609/686/2024, яка кваліфікується за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, справу №609/1411/24, провадження №3/609/687/2024, яка кваліфікується за ч.2 ст. 172-15 КУпАП в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №609/1407/24, номер провадження №3/609/683/2024.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення, у відповідності до вимог ст. 36 КУпАП України, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.

На підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

Штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний штраф в розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: М. В. Харлан