Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №33/4805/1068/24
Категорія ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження у справі в даній частині закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років, без конфіскації транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 02 листопада 2023 року о 20 год. 46 хв. в м. Житомирі по вул. І.Гонти, 23, керував транспортним засобом Seat, н.з. НОМЕР_1 (PL) з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому медичному закладі відмовився. Правопорушення вчинено повторно, двічі протягом року. Згідно з ст. 266 КУпАП був відсторонений від керування т/з. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 02 листопада 2023 року о 20 год. 46 хв. в м. Житомирі по вул. І.Гонти, 23, керував транспортним засобом Seat, н.з. НОМЕР_2 ), будучи позбавленим права керування транспортним засобом на підставі постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 19.06.2023. При цьому, вже притягався до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою суду від 16.11.2023 адміністративні справи відносно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати в частині застосованого адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 130 КУпАП щодо адміністративного арешту на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та прийняти нову, якою на нього накласти стягнення в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що має бути сплаченим в дохід держави, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права; в частині щодо позбавлення права керування транспортними засобами, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що постанова суду є суворою в частині призначеного покарання, оскільки він має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку він виховує та забезпечує самостійно, так як мати дочки вже тривалий час проживає в республіці Польща.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що постанову суд виніс у його відсутність, а отримав її в суді лише 25 червня 2024, що підтверджується заявою в матеріалах справи (а.с. 53).

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Постанова судді в частині адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП в апеляційній скарзі не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

При цьому, за змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлюють відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці, та відмові від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому медичному закладі, яке вчинено повторно, двічі протягом року, узгоджується з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами та не оскаржується в цій частині.

При цьому судом враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги про суворість покарання не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає покарання у вигляді штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Отже, за вказане правопорушення може бути застосовано покарання у вигляді штрафу так і у вигляді адміністративного арешту з позбавленням права керування транспортними засобами.

Заявник просить застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу замість адміністративного арешту.

Апеляційний суд враховує, що метою адміністративного стягнення згідно ст. 23 КУпАП є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Згідно ст. 27 КУпАП штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею). Адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до осіб з інвалідністю першої і другої груп.

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачені ст. 34 КУпАП, відсутні.

В той же час, наявна обставина, яка обтяжує таку відповідальність - повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою (п. 2 ч. 1 ст. 35 КУпАП).

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень тільки з 01.01.2024 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрито 21 виконавче провадження про стягнення грошових коштів, в т.ч. штрафів у сфері безпеки дорожнього руху у справах про адміністративні правопорушення, а загалом відносно ОСОБА_1 в Єдиному реєстрі боржників рахується 177 виконавчих проваджень про стягнення коштів.

Отже, до ОСОБА_1 неодноразово застосовувалося адміністративне стягнення у вигляді штрафу, яке останнім не виконується.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при даних обставинах до ОСОБА_1 вже не може бути застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу, як не ефективне та таке, що не призводить до його виховання.

Інші обставини, зазначені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, згідно ч. 2 ст. 32 КУпАП, не є перешкодою для застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту. Також, ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження перебування дружини за кордоном.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху. ОСОБА_1 позбавлений права керування ТЗ на тривалий період, але продовжує ігнорувати рішення судів відносно нього та свідомо продовжує керувати транспортним засобом, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про вид та розмір застосованого адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2024 року - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь