Справа № 33/812/486/24 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуюча у першій інстанції Чернякова Н. В.
Доповідачка апеляційного суду ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївській апеляційний суд

у складі:

головуючої судді Ямкової О. О.,

за участю:

секретаря Лівшенка О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою захисника Степанова В. В. на постанову судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 6 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 26 вересня 2023 року о 4 годині 00 хвилині по вулиці Покровська у селі Возсіятське Вознесенського району Миколаївської області водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21104», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, не зрозуміла річ (мова)). Водієві запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол з відеофіксацією.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 адвокат Степанов В. В. просить постанову скасувати та провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Апелянт вважає, що постанова не відповідає вимогам закону.

Зазначає про те, що суддею не взято до уваги відсутність підтвердження факту керування ОСОБА_2 автомобілем, про що ним неодноразово вказувалося працівникам поліції. Також в матеріалах справи відсутні дані про законність підстав для зупинки його транспортного засобу, вичерпний перелік яких надано в частині 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Надане працівниками поліції відео не є належним доказом, оскільки з нього не можливо встановити факт керування ним автомобілем та процедуру фіксації відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. При складанні протоколу працівниками поліції ОСОБА_2 не роз`яснені його процесуальні права.

При розгляді справи в суді, суддею задоволено клопотання про виклик свідків, про яких клопотала сторона захисту, але закінчено розгляд справи без їх допиту.

Посилаючись на вказане, апелянт вважав безпідставним притягненням ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Справа розглянута за відсутністю ОСОБА_2 за його належним повідомленням та відсутністю поважних причин його неявки, а також реалізацією ним свого права на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, що подана в його інтересах захисником ОСОБА_3 у відповідності до положень, передбачених статтею 294 КУпАП.

Розгляд справи відбувся і за відсутністю захисника ОСОБА_3 , у зв`язку з його належним повідомленням та відмовою у задоволенні клопотання про відкладення слухання справи за його участю в іншій справі, яка призначена у той же день, але на інший час та також відкладена на підставі поданого ним же клопотання через підсистему «ЕС» о 09.01 годині. Інших клопотань стосовно неможливості розгляду справи захисником не заявлено.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, оскільки поважність причин неявки ОСОБА_2 та його захисника Степанова В. В. на час судового засідання судом апеляційної інстанції не встановлена, а з огляду на те, що явка учасників справи не є обов`язковою, захисник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі та, зважаючи на межі та строки розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 294 КУпАП), суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Перевіривши наведені захисником Степановим В. В. доводи в апеляційній скарзі та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, так як висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Ці висновки суду ґрунтуються на сукупності усіх доказів, які спростовують доводи апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усіх наявних доказів, що містяться у справі та є будь-якими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, у якій повинен міститися опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_2 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, не зрозуміла мова та на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.

У протоколі про адміністративне правопорушення містяться дані про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто усі обставини, які стосуються події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за наявності яких протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі.

До протоколу про адміністративне правопорушення доданий відеозапис події.

З відеозапису події вбачається, що патрульний автомобіль наближається до автомобіля «ВАЗ» і з нього виходить водій, з яким відразу починають розмову поліцейські, і ним є ОСОБА_2 . Протягом усього запису ОСОБА_2 жодного разу не спростовує факт керування автомобілем, а навпаки, поводить себе, як водій, оскільки вирішує питання з надання документів (запис о 04.03.50, о 04.06), відкриває двері до водійського сидіння, коли там нікого немає (запис о 04.04.40), сідає за кермо автомобіля, заводить двигун та навіть намагається уїхати (запис о 04.10.56), а на зауваження поліцейського про стан водія, який має ознаки сп`яніння, жінка, яка також присутня на записі, зазначає, «що ми їдемо з поля.. я бачу який він» (запис о 04.05.55). О 04.09 годині ОСОБА_2 роз`яснюється, що він позбавлений права керування, на що ОСОБА_2 питає «за що?» та не вказує на іншу особу, як можливого водія транспортного засобу. Інші товариші ОСОБА_2 , які пізніше з`являються на записі, пропонують сісти за кермо та пояснюють, що не було тверезого водія (запис о 04.26 годині), після чого ОСОБА_2 починає пошуки тверезого водія, щоб не залишати транспортний засіб на місці зупинки (а.с.6). Відносно водія ОСОБА_2 поліцейськими додатково складена постанова у справі про адміністративне правопорушення, за вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, яка йому зачитується (а.с.6).

За такого, усі наведені обставини події, які зафіксовані на відеозаписі, свідчать про поведінку ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу, що знаходився у стані сп`яніння та на законну вимогу поліцейського відмовився пройти огляд у встановленому порядку.

Ці обставини ретельним чином досліджені у суді першої інстанції та ним надана належна оцінка при ухваленні постанови.

Тому посилання захисника на невідповідність відеозапису події не є слушною, оскільки, по-перше, ОСОБА_2 о 04.11 годині повідомляється про ведення безперервного запису, який в подальшому доданий до матеріалів справи; і по-друге, обов`язковість вказання технічних характеристик пристрою, яким здійснена фіксація події, стосується лише постанов про накладення адміністративного стягнення з фіксацією правопорушень в автоматичному режимі, а не тих, що ухвалюються судами.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пунктом 1.10 розділу І ПДР України визначається, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Отже, враховуючи зазначені норми матеріального права та принцип «заборони суперечливої поведінки», який вимагає від особи діяти добросовісно, суддя першої інстанції, на переконання апеляційного суду, правильно врахував, що у відповідності до статті 251 КУпАП працівниками поліції надана уся сукупність доказів, які свідчать про те, що автомобіль марки «ВАЗ 21104» рухався під керуванням ОСОБА_2 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, та здійснив вимушену зупинки.

Так, у відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І та положеннями розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких записів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку незгоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.

Натомість ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі.

При тому мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають.

Наслідком відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП.

Така відмова, за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції №1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

Тобто, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.

Твердження апелянта щодо порушення порядку роз`яснення водієві його прав не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, які досліджені суддею суду першої інстанції в порядку розгляду справи та свідчать про використання ОСОБА_2 прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, зокрема, щодо отримання ним правової допомоги під час розгляду справи, порушеної відносно нього.

Ці твердження захисника стосовно неправомірних дій поліцейських не доведено, в тому числі за допомогою скарг, які б направлялися водієм до відповідних органів, та відповідно прийнятих за ними рішень.

Посилання на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу спростовується відеозаписом з місця подій і значення для кваліфікації дій водія за частиною 1 статті 130 КУпАП не мають. Це стосується і наведення захисником переліку законних підстав зупинки, з огляду на рух ОСОБА_2 о 04.00 годині, під час встановленого в країні, як воєнного стану, так і комендантської години.

Такими же безпідставними є доводи про необхідність застосування у даній справі рішення ВС від 15.03.2019, постановленого під час розгляду адміністративної справи №686/11314/17 в порядку КАС України, оскільки: по-перше, норми КАС України та КУпАП визначають процедуру та порядок розгляду справ за різними видами судочинства, і тому врегульовують правовідносини у різних сферах права; по-друге, рішення ВС не має відношення до обставин, які склалися під час розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення; і в-третіх, це рішення не містить «плодів отруєного дерева».

Таким чином, в матеріалах справи достатньо доказів які свідчать про те, що ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного сп`яніння, але відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, а дії працівника поліції, який запропонував пройти огляд такий відповідали вимогам пунктів 1.2-1.3, 1.6-1.7, розділу ІІ зазначеної вище Інструкції.

Отже, ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено водію ОСОБА_2 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи про процесуальні порушення, допущені судом при виклику свідків за клопотанням сторони захисту, не впливають на законність судового рішення відносно ОСОБА_2 , і спростовуються вирішенням цього клопотання судом по суті, неодноразовим викликом осіб у якості свідків, їх ігнорування судових повісток з покладенням обов`язку щодо явки цих осіб до суду на захисника та остаточне вирішення судом справи з постановленням протокольної ухвали про закінчення розгляду справи за їх відсутністю (а.с.60, 78,79, 100-101, 105-107, 113-114, 122, 128-129, 155, 163, 166, 168, 169, 176-177, 190-191, 194).

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката Степанова В. В. залишити без задоволення, а постанову судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 6 вересня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова