Справа № 344/6079/24
Провадження № 33/4808/577/24
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Любчика С.Р., потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Мушинського В.Т.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого адвоката Мушинського В.Т., який діє в інтересах ОСОБА_2 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2024 року, якою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2024 року закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що сукупність наявних у справі доказів свідчить проте, що водій ОСОБА_1 , маючи намір здійснити поворот наліво, переконався у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, перед поворотом завчасно зайняв відповідне крайнє положення в смузі руху, яка дозволяла рух виключно вліво.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник потерпілого адвокат Мушинський В.Т., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій вважав, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини та прийшов до помилкового висновку про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Зокрема, суд не дав вірної оцінки письмовим поясненням особи, що притягається до адміністративної відповідальності водія автомобіля Хюндай Соната н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , потерпілого водія автомобіля Вольво V705220 ОСОБА_2 , даним схеми ДТП та іншим доказам по справі.

Звертає увагу, що відповідно до письмових пояснень водія автомобіля Хюндай Соната н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , останній визнавав, що виїжджаючи з парковки, він бачив автомобіль Вольво д.н. НОМЕР_3 , який знаходився далеко позаду.

Покликається на те, що почавши маневр повороту наліво водій автомобіля Хюндай Соната н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 не переконався, що його маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тим більше, що коли він заднім ходом виїжджав з парковки, чим порушив вимоги п.10.1 ПДР України.

Зазначає, що навпроти парковки по вул. Іоана Павла ІІ, буд.17, що біля магазину АТБ, проходить полоса для руху прямо і крайня ліва полоса для повороту вліво. За таких обставин, для повороту вліво автомобіль має завчасно зайняти крайнє ліве положення. Разом з тим, водій автомобіля Хюндай Соната н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 не зайняв крайнє ліве положення для повороту вліво, а здійснив поворот вліво з крайнього правого положення, перебуваючи частково на велосипедній доріжці, перетнув проїжджу частину і крайню ліву полосу, чим порушив п.10.4 ПДР. Повертаючи вліво, не з крайнього лівого положення на проїзній частині, водій автомобіля Хюндай Соната н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 не дав дорогу автомобілю Вольво V70, який рухався в попутному напрямку, чим порушив п.10.4 ПДР.

Вказує на те, що водій автомобіля Вольво V 70 н.з. ОСОБА_2 , рухався по своїй полосі по вул.Іоана Павла ІІ, в напрямку до перехрестя з вул.Івасюка. По даній вулиці рух двосторонній, по одній полосі з кожної сторони. Під`їжджаючи до магазину АТБ ОСОБА_2 , побачив автомобіль Хюндай Соната, який стояв частково на парковці правими колесами, а лівими колесами на велосипедній доріжці.

Потерпілий ОСОБА_2 посилається на те, що водій автомобіля Хюндай Соната включив лівий поворот і різко повернув вліво, перетинаючи відразу дві полоси вулиці Іоана Павла ІІ, чим створив перешкоду для автомобіля Вольво V70 н.з. НОМЕР_4 .

З метою уникнення ДТП водій автомобіля Вольво V 70, н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 різко почав гальмувати і повернув вліво, оскільки в іншому разі він вдарив би автомобіль Хюндай Соната прямо в передні двері автомобіля, що могло привезти до травми водія. Від удару автомобіль Вольво V 70 н.з. по інерції ще проїхав вперед і зупинився на протилежній стороні вулиці.

На його думку, враховуючи характер пошкоджень автомобілів Вольво V 70 н.з. НОМЕР_3 та Хюндай Соната н.з. НОМЕР_2 (ліве переднє крило),приймаючи до уваги місце розташування автомобілів на схемі, вбачається, що водій автомобіля Вольво V 70 н.з. НОМЕР_5 намагався уникнути ДТП.

Просить постанову суду скасувати і ухвалити нову постанову, яким визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 та його захисник Мушинський В.Т. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Любчик С.Р. просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки вважали, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи сторін та дослідивши сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли суд безпідставно закрив провадження у справі за відсутності наявних правових підстав.

Так, враховуючи, що в своїх доводах представник потерпілого адвокат Мушинський В.Т., який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про необхідність закриття провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони є обґрунтованими.

Так, зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суд закрив провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки вважав, що факт вчинення адміністративного правопорушення не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні і відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження необхідно закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , маючи намір здійснити поворот наліво, переконався у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, перед поворотом завчасно зайняв відповідне крайнє положення в смузі руху, яка дозволяла рух виключно вліво.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані висновки суду про те, що ОСОБА_1 належним чином виконав вимоги п. 10.4 ПДР України є явно неспроможними, оскільки сукупність досліджених судом доказів свідчать про те, що саме дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності створили аварійну ситуацію внаслідок якої відбулось зіткнення транспортних засобів.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП визначено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 611589 від 26 березня 2024 року о 07 год 50 хв у м. Івано-Франківськ по вул. Іоанна Павла ІІ, 17 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Hyundai» моделі «Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , під час виконання розвороту не з крайнього лівого положення на проїзній часті, не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Volvo» моделі «V 70», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого трапилось зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що ОСОБА_1 , як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності звинувачується в тому, що керуючи транспортним засобом, допустив порушення вимог ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Апеляційний суд вважає, що висунуте обвинувачення є конкретним, оскільки дозволяє особі, яка притягається до адміністративної відповідальності зрозуміти його суть та організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Протокол складено уповноваженою особою поліцейським взводу № 1 роти ТОР УПП в Івано-Франківській області ДПП, сержантом поліції Лесишин Андрієм Ігоровичем, і підписаний правопорушником та особою, яка склала даний протокол.

Правопорушнику було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Івано-Франківському міському суді.

У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено, що в протоколі наявні помилки, а саме, не розворот, а поворот ліворуч здійснюється з крайньої лівої полоси.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у даному протоколі.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучена схема дорожньо-транспортної пригоди, яка складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395.

На вказаній схемі зафіксоване розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, особливості дорожньої розмітки, відповідні результати виміру відстаней, які дозволяють встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобілів, які сталися внаслідок ДТП.

Вищевказані дані схеми дорожньо-транспортної пригоди повністю узгоджуються з поясненнями учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, місця зіткнення транспортних засобів та суспільно-небезпечних наслідків у виді пошкодження транспортних засобів.

Зі схеми місця ДТП, вбачається, що ділянка дороги на якій сталась дорожньо-транспортна пригода 26 березня 2024 року о 07 год. 50хв. знаходиться по вул. Іоана Павла ІІ, 17, у м. Івано-Франківську .

Відповідно до вищевказаної схеми місця ДТП на ній зафіксовано розташування транспортних засобів марки «Hyundai» моделі «Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 та марки «Volvo» моделі «V 70», д.н.з. НОМЕР_3 після дорожньо-транспортної пригоди, що дозволяє встановити механізм зіткнення транспортних засобів.

Схема ДТП підписана ОСОБА_2 , а інший учасник ДТП ОСОБА_1 відмовився від підпису.

До вищевказаної схеми дорожньо-транспортної пригоди долучено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП, відповідно до якого у автомобіля марки Hyundai» моделі «Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , виявлено зовнішні механічні пошкодження лівого переднього крила, переднього бампера, капоту, лівого переднього колеса. У автомобіля марки «Volvo» моделі «V 70», д.н.з. НОМЕР_3 , виявлено зовнішні механічні пошкодження переднього бампера, капота, правого переднього крила, правої фари, правого переднього колеса.

Наявність механічних пошкоджень транспортних засобів в результаті дорожньо-транспортної пригоди не заперечується учасниками дорожньо-транспортної пригоди.

Вищевказані пошкодження транспортних засобів повністю відповідають поясненням сторін щодо механізму зіткнення транспортних засобів, наданих після спричинення ДТП.

До матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення надано письмові пояснення учасників ДТП.

Як вбачається з рапорту працівника поліції ОСОБА_3 від 27.03.2024, в даній схемі ним помилково вказано місце зіткнення під номером 3, оскільки ним неправильно зрозуміло пояснення водіїв. Натомість на схемі під номером 7 зображено осип уламків, що фактично відповідає наявній слідовій інформації та є правильним місцем зіткнення.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані дані рапорту працівника поліції узгоджуються із схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка дійсно має зазначення щодо наявності осипу уламків.

Апеляційний суд, враховуючи сукупність наявних у справі доказів та, приймаючи до уваги пояснення ОСОБА_1 і потерпілого ОСОБА_2 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, вважає, що зазначення на схемі дорожньо-транспортної пригоди осипу уламків дозволяє встановити місце зіткнення транспортних засобів.

Згідно з письмовим поясненням ОСОБА_1 від 26.03.2024, виїхавши з парковки заднім ходом, він перелаштовувався в лівий ряд, і включив лівий сигнал повороту для здійснення повороту вліво. Виїжджаючи з парковки, бачив, що автомобіль марки «Volvo» моделі «V 70», д.н.з. НОМЕР_3 , знаходиться далеко позаду. Почавши маневр повороту, почув удар, який стався в результаті обгону його автомобілем марки «Volvo». Дорожньо-транспортна пригода сталася за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Іоанна Павла ІІ.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, ОСОБА_1 повністю підтвердив вищевказані письмові пояснення та стверджував, що дійсно виїхав з парковки заднім ходом та проїхав заднім ходом вздовж вулиці приблизно п`ять метрів, після чого перелаштовувався в лівий ряд, включив лівий сигнал повороту для здійснення повороту вліво та став виконувати поворот. Однак, в цей час відчув удар від зіткнення з транспортним засобом , яким керував потерпілий. Вказував, що коли розпочинав виїзд з парковки, то бачив транспортний засіб марки «Volvo» моделі «V 70», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням потерпілого на відстані 100-150 м. та вважав, що його маневр не створює небезпеки вказаному автомобілю. Разом з тим, безпосередньо перед виконанням повороту ліворуч, він не дивився у дзеркала заднього виду, оскільки вважав, що не створює небезпеки автомобілю потерпілого.

Відповідно до письмового пояснення ОСОБА_2 від 26.03.2024, він рухався по вул. Іоанна Павла ІІ, біля магазину «АТБ». Автомобіль марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , виїжджаючи з парковки заднім ходом, одразу почав їхати вліво, не переконався у безпеці руху, чим перекрив йому можливість маневру, чим спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Потерпілий ОСОБА_2 повністю підтвердив свої письмові пояснення та стверджував, що ,керуючи транспортним засобом марки «Volvo» моделі «V 70», д.н.з. НОМЕР_3 та рухаючись по вул. Іоана Павла ІІ, він побачив, як з парковки біля магазину «АТБ» заднім ходом виїжджає автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який в подальшому зупинився таким чином, що праве переднє колесо знаходилося на парковці, а ліве переднє колесо перебувало на велосипедній доріжці.

Разом з тим, коли він знаходився на достатньо близькій відстані він вказаного автомобіля, останній несподівано, пересікаючи дві смуги руху, розпочав виконувати поворот ліворуч, чим створив небезпеку для його подальшого руху. З метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди, він був змушений застосувати гальмування та повернути ліворуч, однак не зміг уникнути зіткнення транспортних засобів.

Вищевказані показання ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 повністю узгоджуються між собою в частині обставин, які свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода відбулась саме під час коли водій автомобіля марки Hyundai» моделі «Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 виконував поворот ліворуч.

Апеляційним судом в судовому засіданні були досліджені фотографії з місця ДТП, долучені до матеріалів апеляційної скарги та якими зафіксовано розташування транспортних засобів та видимі пошкодження транспортних засобів, які повністю узгоджуються з даними схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди та долученого до неї переліку видимих(зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів.

Зокрема, розташування транспортного засобу марки Hyundai» моделі «Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , дає підстави вважати, що водій ОСОБА_1 дійсно розпочав виконувати розворот не з крайнього лівого положення на проїзній частині.

Разом з тим, гальмівний шлях від коліс транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V 70», д.н.з. НОМЕР_3 , свідчить про те, що водій вказаного транспортного засобу, не виконував обгін транспортного засобу, який рухався попереду, а діяв в умовах аварійної ситуації з метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Зі змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції вбачається, що суд прийшов до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , оскільки матеріалами справи не підтверджено та судом не встановлено факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, такий висновок суду носить суперечливий та непослідовний характер і не узгоджується із сукупністю доказів, які було досліджено судом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під аварійною обстановкою необхідно розуміти ситуацію, за якої інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказану аварійну ситуацію було створено саме діями ОСОБА_1 , який в порушення вимог п.10.4 Правил дорожнього руху.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до 10.4 ПДР України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Таким чином, відповідно до вищевказаних правил дорожнього руху водій транспортного засобу, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Завчасне зайняття відповідного положення, означає, що виконання цього маневру повинно бути здійснено таким чином, щоб це не створювало аварійної обстановки для інших учасників дорожнього руху.

Разом з тим, сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що водій ОСОБА_1 не виконав належним чином вимоги п.10.4 ПДР України та своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до вчинення дорожньо-транспортної пригоди та зіткнення транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що доводи про те, що потерпілий ОСОБА_2 , мав технічну можливість своєчасно виявити перешкоду у вигляді транспортного засобу, який виїжджає з парковки та відвернути дорожньо-транспортну пригоду, виходять за межі цього провадження і не можуть бути перевірені судом.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи про те, що водій ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.10.1 ПДР України, оскільки останній не звинувачувався в тому, що допустив таке порушення і такі доводи також виходять за межі висунутого обвинувачення.

Згідно із ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів повністю поза розумним сумнівом підтверджує доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд встановив, що 26 березня 2024 року о 07 год 50 хв у м. Івано-Франківськ по вул. Іоанна Павла ІІ, 17, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Hyundai» моделі «Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , під час виконання розвороту не з крайнього лівого положення на проїзній часті, не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Volvo» моделі «V 70», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого трапилось зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів , поза розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, оскільки , будучи учасником дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що доводи захисника Мушинського В.Т. про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, знайшли своє підтвердження і постанову суду першої інстанції необхідно скасувати .

З огляду на викладене, постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП .

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Мушинського В.Т., скасувати постанову суду та прийняти по справі нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП.

Апеляційний суд враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят) грн.

Апеляційний суд вважає, що таке стягнення буде відповідати вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката Мушинського В.Т. задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 ( вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК в Iв.-Фр.об./ТГ Ів.-Фр./ /22030101 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37951998 Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.) Рахунок отримувача UA0009612 Код класифікації доходів бюджету 22030101в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв