ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/5149/24 Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/1582/24 Шарко О.П.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач - Кружиліна О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді скасувати, винести нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків судді обставинам справи,а також порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що за обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення він не керував транспортним засобом, а лише знаходився у ньому. Автомобіль був припаркований і будь-якого руху не здійснював, а поліцейські підійшли до нього з метою перевірки документів.

Звертає увагу, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак просив провести такий огляд у присутності свідків.

Крім того, наявний в матеріалах справи відеозапис є неповний та не відображає усіх фактичних обставин події.

Дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який пояснив, що автомобілем він не кервав, а лише знаходився поряд, оскілки вигулював собаку, будь-якого адміністративного правопорушення не вчиняв, вважає безпідставним складений стосовно нього протокол, просив задовольнити його апеляційну скаргу та закрити провадження у справи, апеляційний суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

З таким висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судовим розглядом встановлено, що 20 серпня 2024 року о 23:27 в м. Харкові по вул. Каденюка, біля буд. №и 39/18, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. На неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора та у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 від відповіді ухилявся, наполягав на тому, що він не є водієм, намагався покинути місце події.

Також поліцейськими встановлено, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія, у зв`язку з чим поліцейським винесено постанову за частиною 2 статті 126 КУпАП.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована на нагрудну камеру поліцейських, відповідно до вимог статті 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Відеозапис долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 910997 від 21 серпня 2024 року за невиконання ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є складовою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, яким суддя надав належну правову оцінку.

Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 2652, 266, 268 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддею, відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлені фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять доказів про керуванням ним транспортним засобом, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляну на таке.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі, який був предметом дослідження під час апеляційного перегляду справи зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який намагався припаркувати автомобіль.

Також апеляційний суд враховує, що під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 пояснив, що він з дружиною проживає поряд, щойно приїхали та намагаються припаркувати автомобіль.

Не знаходять свого обґрунтованого підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не відмовляася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з огляду на вище встановлені обставини.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відеозапис є неналежним доказом у справі, оскільки він не є повним, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, при використанні поліцейськими технічних засобів відеозапису при фіксуванні відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, присутність свідків не вимагається.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно, його винуватість у вчиненні даного правопорушення повністю підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин події.

Разом з цим, визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, суддя не врахував, що відповідно до пункту 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Тарасенка В., згідно облікових даних ІПНП, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та не містить альтернатив застосування адміністративного стягнення.

Відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому, крім іншого, зазначено, що суди не вправі застосовувати позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 неможливо застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення спеціального права, оскільки такого права на момент вчинення адміністративного правопорушення він не мав, та до теперішнього часу посвідчення водія не отримував.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд за наслідками апеляційного перегляду справи, відповідно до пункту 4 частини 8 статті 294 КУпАП скасовує постанову судді в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік, в іншій частині постанова судді підлягає залишенню без змін, у зв`язку з тим, що апеляційним судом не встановлено підстав для її скасування.

Керуючись статтями 1, 7, 23- 25, 30, 33, 130, 245, 251, 252, 256, 2652, 266-267, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2024 року - змінити, скасувавши її в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк один рік.

В іншій частині постанову судді- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.А. Кружиліна