Номер справи 220/886/24
Номер провадження 3/220/472/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянина України, уродженця селища Володарка Володарського району Київської області, заступника командира 3 механізованої роти з морально-психологічного забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №0223 від 30.04.2024 року, 30 квітня 2024 р. о 09-00 год. перебуваючи в АДРЕСА_3 була отримана інформація від начальника стройової частини військової частини НОМЕР_1 , що згідно наказів командира в/ч НОМЕР_1 не завершено службові розслідування призначені на військовослужбовців механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 . Старший лейтенант ОСОБА_1 , заступник командира 3 механізованої роти з морально-психологічного забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , порушив терміни виконання наказів командира в/ч НОМЕР_1 , щодо проведення службових розслідувань, які на нього призначені. Згідно ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 на старшого лейтенанта ОСОБА_1 було призначено розслідування: 1) за фактом самовільного залишення частини (не прибуття з лікувального закладу) 17.08.2023 р., 06.04.2024 р. старшого солдата військової служби за призивом під час мобілізації ОСОБА_2 (наказ про призначення розслідування №889 від 07.04.2024 р., граничний строк закриття розслідування 27.04.2024 р.); 2) за фактом самовільного залишення частини 07.04.2024 р. солдата військової служби за призивом під час мобілізації ОСОБА_3 , солдата військової служби за призивом під час мобілізації ОСОБА_4 , солдата військової служби за призивом під час мобілізації ОСОБА_5 (наказ про призначення розслідування №898 від 09.04.2024 р., граничний строк закриття розслідування 29.04.2024 р.). Станом на час складання протоколу вищевказані службові розслідування старшим лейтенантом ОСОБА_1 не закриті. Таким чином старший лейтенант ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст.11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Наказ Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 р. «Про затвердження порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України». Своїми діями старший лейтенант ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення військовою службовою особою до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено наступні докази:

-письмові пояснення ОСОБА_1 , викладені на окремому аркуші, відповідно

до яких він не оспорював обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначив, що станом на 30.04.2024 р. вчасно не закрив службові розслідування, призначені на нього, чим порушив терміни виконання наказів командира в/ч НОМЕР_1 щодо проведення службових розслідувань: 1) за фактом самовільного залишення частини (не прибуття з лікувального закладу) 17.08.2023 р., 06.04.2024 р. старшого солдата військової служби за призивом під час мобілізації ОСОБА_2 (наказ про призначення розслідування №889 від 07.04.2024 р., граничний строк закриття розслідування 27.04.2024 р.); 2) за фактом самовільного залишення частини 07.04.2024 р. солдата військової служби за призивом під час мобілізації ОСОБА_3 , солдата військової служби за призивом під час мобілізації ОСОБА_4 , солдата військової служби за призивом під час мобілізації ОСОБА_5 (наказ про призначення розслідування №898 від 09.04.2024 р., граничний строк закриття розслідування 29.04.2024 р.). Вищевказані розслідування не вдалося закрити вчасно у зв`язку з переміщенням особового складу на лінію бойового зіткнення, з перебуванням на посаді 1 місяць, невчасним доведенням наказів командира;

-пояснення свідків заступника командира механізованого батальйону з морально

психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_6 , начальника штабу заступника командира механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 , згідно яких, останні засвідчили, що 30.04.2024 р. о 09-00 год. в АДРЕСА_3 , старший лейтенант ОСОБА_1 не закрив службові розслідування призначені на нього, чим порушив терміни виконання наказів командира в/ч НОМЕР_1 , щодо проведення службових розслідувань: 1) за фактом самовільного залишення частини (не прибуття з лікувального закладу) 17.08.2023 р., 06.04.2024 р. старшого солдата військової служби за призивом під час мобілізації ОСОБА_2 (наказ про призначення розслідування №889 від 07.04.2024 р., граничний строк закриття розслідування 27.04.2024 р.); 2) за фактом самовільного залишення частини 07.04.2024 р. солдата військової служби за призивом під час мобілізації ОСОБА_3 , солдата військової служби за призивом під час мобілізації ОСОБА_4 , солдата військової служби за призивом під час мобілізації ОСОБА_5 (наказ про призначення розслідування №898 від 09.04.2024 р., граничний строк закриття розслідування 29.04.2024 р.);

-довідка від 06.05.2024 р. №1266, видана командиром в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_8 , з якої вбачається, що старший лейтенант військової служби за призивом під час мобілізації ОСОБА_1 , 1991 р.н., проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_4 з 13.01.2024 р. по теперішній час.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Ч.1 ст.172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Ч.2 ст.172-15 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Правопорушення, що ставить у провину ОСОБА_1 , передбачає вчинення ним правопорушення як військовою службовою особою.

В примітках до статті 172-13 КУпАП наведено поняття «військові службові особи», під якими розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, тобто у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.

З об`єктивної сторони, правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Невиконання обов`язків означає невиконання дій, які входять до кола службових обов`язків. Неналежне виконання означає нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про Статут внутрішньої служби ЗСУ» кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. ст. 11, 16, 17, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Суд звертає увагу на те, що Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно п. 3 розділу 3 Наказу «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» № 608 від 21.11.2017 року встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акту службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Відповідно до п. 13 розділу 3 Наказу «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» встановлено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжений командиром (начальником), який призначив службове розслідування або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Згідно п. 15 розділу 3 Наказу «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», у разі призначення службового розслідування старшим командиром (начальником) про це письмово повідомляється заінтересований підлеглий за службовою підпорядкованістю командир (начальник), який у разі незавершення раніше призначеного службового розслідування скасовує свій наказ про призначення службового розслідування.

Отже, проведення службового розслідування покладається на певну службову особу відповідним наказом. Проте, в матеріалах справи відсутні докази покладення на ОСОБА_1 обов`язку: 1) провести службові розслідування; 2) провести відповідні службові розслідування у визначений строк. Наказ про призначення розслідування №889 від 07.04.2024 р. та наказ про призначення розслідування №898 від 09.04.2024 р., невиконання яких ставиться у провину ОСОБА_1 , до протоколу не долучено. Не надано суду і даних про його ознайомлення з такими, та відповідно й позначення дати такого ознайомлення, якщо воно мало місце.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 р., заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950р., рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги відсутність достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували провину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, суд доходить висновку про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження за справою про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 172-15, 172-20, 221, 245, 247-249, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з моменту винесення постанови. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Якішина