Справа № 953/7906/24
Провадження № 3/953/2421/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Глос М.Л., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Департаменту патрульної поліції УПП у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, солдата військової частини НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

20.08.2024 року о 16 год. 43 хв. в м. Харкові по вул. Академіка Курчатова, 16 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом LANDROVER FREELANDER, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі «Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

Правопорушник двічі викликався у судове засідання в установленому законом порядку із завчасним повідомленням про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання повісток у формі sms-повідомлень на вказаний ним номер телефона, а також засобами поштового звязку на домашню адресу, зазначену ним під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Проте до суду ОСОБА_1 не з`явився і причин неприбуття не повідомив.

За таких обставин, вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , суд виходить із того, що одним з елементів гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права людини на справедливий судовий розгляд є здійснення судового провадження упродовж розумного строку.

Це право кореспондується з обов`язками осіб, що беруть участь у справі, добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування процесу, та вживати передбачених законом заходів для скорочення тривалості судового провадження. З огляду на зазначене, відповідно до орієнтирів застосування ст. 6 Конвенції, сформованих практикою ЄСПЛ, коли поведінка учасників судового процесу свідчить про умисний характер їх дій, спрямований на невиправдане затягування провадження чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, у тому числі проводити судове засідання за відсутності особи, якщо зволікання може зашкодити справі чи іншим учасникам судового процесу (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 07.07.1989 року у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain")).

З огляду на зазначене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, участь якої відповідно до ст. 268 КУпАП у справах даної категорії не є обов`язковою.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (за наявності), документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись наведеними вимогами закону, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться поданими органом поліції доказами в їх сукупності і взаємозв`язку.

Зокрема, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмови від проходження огляду на такий стан беззаперечно підтверджуються даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 105576 від 20.08.2024 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.08.2024 року; рапорта працівника поліції УПП в Харківській області ДПП Єсіна В.О. про виявлення у водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу ознак наркотичного сп`яніння і відмову від проходження медичного огляду на такий стан у закладі охорони здоров`я; даними відеозапису з бодікамери поліцейського.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до з п. 4 розділу І вищезазначеної Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху

алкоголю з порожнини рота), у тому числі поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Наведеними вище письмовими доказами задокументовано виявлення уповноваженою службовою особою органу поліції у водія ОСОБА_1 під час керування автомобілем визначених Інструкцією ознак наркотичного сп`яніння, пропозицію пройти медичний огляд на такий стан у встановленому законом порядку і відмову ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження повторності вчиненого правопорушення до матеріалів справи долучено копію постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.04.2024 року у справі № 638/15964/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 2 ст. 130 КУпАП, а також довідку поліцейського Управління патрульної поліції в Харківській області про повторність.

Виходячи з викладеного суд кваліфікує дії ОСОБА_1 , котрий керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку і раніше впродовж року притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічний проступок, за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року акцентував увагу на тому, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів несе потенційні ризики спричинення серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого проступку, який становить грубе порушення Правил дорожнього руху і ставить під загрозу життя, здоров`я, безпеку інших осіб. Бере суд до уваги і дані про особу ОСОБА_1 , котрий крім притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП постановою від 23.04.2024 року (що враховано під час кваліфікації діяння), також 13.12.2023 року Дзержинським районним судом м. Харкова піддавася адміністративному стягненню за ч. 5 ст. 126 цього Кодексу (справа № 638/15967/23). Окрім наведеного, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 07.07.2023 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 285/1865/23). Дане стягнення не впливає на кваліфікацію діяння, оскільки накладалося більш як за рік до скоєння проступку, інкримінованого правопорушнику у цій справі, тобто погашене в установленому законом прядку. Проте зазначений факт, у сукупності з неодноразовим притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за недотримання правил дорожнього руху впродовж останнього року, характеризує його як особу, схильну до вчинення аналогічних правопорушень.

Передбачених ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність, суд за результатами розгляду справи не встановив.

У пункті 2 ст. 35 цього кодексу законодавець відносить до обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Проте зазначена обставина є елементом об`єктивної сторони кваліфікованого складу правопорушення, поставленого ОСОБА_1 за провину, а тому не може повторно враховуватися ще і як така, що обтяжує адміністративну відповідальність. Інших обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, суд за результатами розгляду справи не встановив.

Адміністративне правопорушення, передбачене до ч. 2 ст. 130 КУпАП, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Разом із тим, згідно з довідкою Управління патрульної поліції у Харківській області автомобіль LANDROVER FREELANDER, державний номерний знак НОМЕР_2 , за обліковими даними Інформаційного порталу Національної поліції України не належить ОСОБА_1 , а тому суд не може застосувати додаткове стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу.

Виходячи з наведеного, з огляду на відсутність обставин, які б обтяжували адміністративну відповідальність і підвищували небезпечність скоєного порівняно з типовими діяннями, що кваліфікуються за відповідною нормою закону про адміністративну відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_1 більш м`яке за видом адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з правопорушника у дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 33, ч. 2 ст. 130, 248, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати ОСОБА_1 , штрафу у розмірі 34 000 грн. у строк, встановлений частиною 1 ст. 307 цього Кодексу, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави подвійний розмір штрафу у сумі 68 000 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М. Л. Глос