ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 645/6738/23 Головуючий 1 інстанції: Шевченко Г.С.
Провадження №: 33/818/452/24 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.5 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленку В.В., без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Зарицької К.Ю., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 01 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який працює стрільцем ВЧ НОМЕР_2 бригада 125 ТРО, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в 2400 (двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 40800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу та зобов`язано сплатити на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №604338 від 22.11.2023 року, 21.11.2023 року о 22 год. 07 хв. в м. Харкові по вул. Сіверській, в районі буд. 184 Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_3 , будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1«а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що вину визнає в повному обсязі, не заперечує обставини, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, проте просив суд закрити провадження у справі на підставі ст. 18 КУпАП, оскільки керував транспортним засобом в стані крайньої необхідності, виконуючи завдання їхав по запчастини для потреб ЗСУ.

18.01.2024 року до суду надійшли заперечення захисника Зарицької К.Ю., в яких остання зазначила, що співробітники патрульної поліції не врахували того, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, оскільки він керував транспортним засобом в межах виконання обов`язку з оборони цілісності та недоторканості держави України (виконуючи бойові завдання). Вказала, що особа не може бути притягнута до відповідальності за ст. 126 КУпАП, якщо вона діяла через крайню необхідність. Посилалась на те, що Указом Президента України від 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено воєнний стан з 05:30 год. 24 лютого 2022 р., який неодноразово продовжувався, та на сьогодні дія воєнного стану триває. Зазначила, що ОСОБА_1 був вимушений сісти за кермо автомобіля, будучи підпорядкованим війковому статуту, будучи зобов`язаним виконати військовий обов`язок. Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, у стані крайньої необхідності, оскільки безпека України є найвищою соціальною цінністю. Сам факт керування (абсолютне безпечне керування) транспортним засобом при позбавленні такого права, як санкції за адміністративний проступок, за значимістю не переважає значення необхідності забезпечення безпеки держави.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 був на той час його підлеглим та побратимом, вони разом проходили військову службу. Дійсно 21.11.2023 року, приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_3 , в м. Харкові, будучи військовослужбовцем та виконуючи задачу, яка була необхідною для підтримання автопарку. На той час всі автомобілі з автопарку були у критичному стані і потребували термінового ремонту. Вийшли з ситуації таким чином, що вирішили використати особистий транспортний засіб ОСОБА_1 21.11.2023 року він перевозив необхідні їм автозапчастини та паливо-мастильні матеріали. В той день ОСОБА_1 був єдиним вільним водієм, тобто не було іншого водія, який міг би виконати це завдання.

Суд першої інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, повністю доведена та підтверджується сукупністю зібраних та досліджених судом доказів:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №604338 від 22.11.2023 року, який складений згідно вимог статті 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 № 1395;

- копією постанови Буського районного суду Львівської області від 09.10.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7436076 від 01.08.2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП;

- довідкою про повторність поліцейського УПП в Харківській області ДПП мол. лейтенанта поліції В. Буркиної;

- відеозаписами з бодікам 467897, 472931;

- даними рапорту інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Л. Дудник від 22.11.2023 р.

Таким чином, суд першої інстанції ОСОБА_1 винним в порушенні вимог за ч.5 ст.126 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Зарицька К.Ю. подала апеляційну скаргу разом із запереченнями, яка містить прохання про скасування постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від «18 » 01 2024 року по справі №645/6738/23 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, винесена не дотримуючись вимог повноти та всебічності судового розляду.

Основним аргументом апелянта був той факт, що правопорушник ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_3 , у стані крайньої необхідності та в межах виконання обов`язку з оборони цілісності та недоторканості держави.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає, що суд першої інстанції повно не з`ясував обставини справи, тому вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судове засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, його захисник Зарицька К.Ю. з`явилися, підтримували вимоги апеляційної скарги у повному обсязі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №604338 від 22.11.2023 року, 21.11.2023 року о 22 год. 07 хв. в м. Харкові по вул. Сіверській, в районі буд. 184 Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_3 , будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1«а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Також судом апеляційної інстанції встановлено факт повторності правопорушення, що підтверджується постановою Буського районного суду Львівської області від 09.10.2023 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу та постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7436076 від 01.08.2023 року, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 20400 грн.

На думку суду апеляційної інстанції, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується :

- довідкою про повторність поліцейського УПП в Харківській області ДПП мол. лейтенанта поліції В. Буркиної;

- відеозаписами з бодікам 467897, 472931;

- даними рапорту інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Л. Дудник від 22.11.2023 р.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Зарицька К.Ю. провину у діях правопорушника визнала, але зазначила, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_3 , у стані крайньої необхідності та в межах виконання обов`язку з оборони цілісності та недоторканості держави.

При аналізі в судовому засіданні відеозапису із бодікамери 467897, 472931 не вбачається підтвердження стану крайньої необхідності, адже правопорушник ОСОБА_1 на фрагменті відеозапису на 21 год. 46 хв. 00 сек. прохав працівників поліції його пропустити та те, що він більше так робити не буде. Крім того, протягом усього відеозапису ні правопорушником ОСОБА_1 , ні його командиром ОСОБА_3 не зазначено жодних підстав для керування транспортним засобом у стані крайньої необхідності.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 01 1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вище зазначеного випливає, що інші доводи та пояснення захисника правопорушника в апеляційній скарзі є безпідставними та не обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП і, враховуючи характер вчинених правопорушень, ступінь їх суспільної небезпеки - дані правопорушення являються грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, суд першої інстанції правильно призначив адміністративне стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 01 2024 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило