Справа № 675/1557/24
Провадження № 3/675/641/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Столковський В. І., з участю: секретаря судового засідання Беліци М. О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, учасника бойових дій,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

28 вересня 2024 року о 11 год. 50 хв. гр. ОСОБА_1 на 2 км автомобільної дороги 0-230709 керував автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проведено на місці зупинки із застосуванням технічних засобів відеозапису за допомогою приладу «Драгер» (Алкотест 6810), ARBН № 0618, тест № 2462 - результат 0,77 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він являється військовослужбовцем, а посвідчення водія необхідне йому для виконання службових обов`язків.

Винуватість ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження також у досліджених у судовому засіданні доказах.

У відповідності до диспозиції ст. 130 ч. 1 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 138605 від 28 вересня 2024 року вбачається, що 28 вересня 2024 року о 11 год. 50 хв. гр. ОСОБА_1 на 2 км автомобільної дороги 0-230709 керував автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проведено на місці зупинки із застосуванням технічних засобів відеозапису за допомогою приладу «Драгер» (Алкотест 6810), ARBН № 0618, тест № 2462 - результат 0,77 проміле.

Згідно з роздруківкою тесту на визначення наявності стану алкогольного сп`яніння з приладу Алкотест «Драгер» № 6810, ARBН № 0618 (тест № 2462 від 28 вересня 2024 року) результат тесту становить 0,77 проміле.

У відповідності до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 28 вересня 2024 року зазначений огляд проведений за допомогою приладу «Драгер» інспектором СРПП Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Домбровським М., що відповідає вимогам ст. 266 КУпАП.

Із матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений працівниками поліції у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності двох свідків при проведенні таких процесуальних дій.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також підтверджується даними відеозапису, з якого вбачається, що останній був зупинений працівником поліції, який при спілкуванні з водієм виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 погодився. Після цього із застосуванням технічних засобів відеозапису продував технічний прилад «Drager», який показав наявність у нього стану сп`яніння. З результатами огляду водій погодився.

Таким чином, вважаю, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення згідно з ст. 34 КУпАП, є щире розкаяння винного.

Обставин, що згідно ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, є військовослужбовцем та учасником бойових дій, вважаю, що на ОСОБА_1 потрібно накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Щодо доводів ОСОБА_1 про доцільність призначення йому стягнення без позбавлення права керувати транспортними засобами, слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

За приписами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.ч. 2 та 4 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Статтею 24 КУпАП встановлені види адміністративних стягнень, серед яких є штраф та позбавлення спеціального права, наданого громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 КУпАП за одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення. Позбавлення права керування транспортними засобами може застосовуватися як основне, так і додаткове адміністративне стягнення.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною нормою, встановлено основне та обов`язкове додаткове адміністративне стягнення: штраф та позбавлення права керування транспортними засобами відповідно.

Зауважую, що законодавець у санкції не передбачив можливість альтернативи основного та додаткового стягнень, тому дискреційні повноваження суду обмежені імперативно встановленими нормами при обранні та застосуванні до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, стягнення.

Окрім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» наголошено, що чинне адміністративне законодавство не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми. Разом із тим, слід керуватися положеннями ст. 33 КУпАП.

Ті обставини, що ОСОБА_1 щиро розкаюється та визнає свою провину, є учасником бойових дій, а обставини, що обтяжують йому відповідальність, відсутні, вважаю такими, що не можуть стати підставою для незастосування до водія обов`язкового додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В інакшому випадку порушуватиметься принцип правової визначеності, який є невід`ємною складовою верховенства права та гарантує, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

Так само Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової визначеності. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (такий висновок викладений у справах «Steel and others v. The United Kingdom» та «Sunday Times v. United Kingdom»).

Та обставина, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та не зможе у разі позбавлення його права керування транспортними засобами виконувати свої обов`язки й ефективно нести службу, не дає підстав для незастосування додаткового стягнення, оскільки воно передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.

Слід звернути увагу й на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, є одним із тих правопорушень, які мають підвищену ступінь суспільної небезпеки, оскільки безвідповідальний підхід водіїв та порушення ними правил заборони керування транспортними засобами в стані сп`яніння, зокрема алкогольного, є причиною досить великої кількості аварій. Для керування транспортним засобом не має значення ступінь алкогольного сп`яніння (легке сп`яніння чи важке), оскільки є чітка імперативна заборона сідати за кермо у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

ОСОБА_1 як особа, що має спеціальний статус водія, реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, а значить погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені законодавством України, зокрема п. 2.9 А Правил дорожнього руху. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність у правовому полі держави (з рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року).

У відповідності з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 130 ч. 1, 221, 268, 283-287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: В. І. Столковський