Єдиний унікальний номер судової справи: 478/451/24 Головуючий суду І інстанції - суддя Томашевський О.О.
Номер провадження: 33/812/519/24 Головуючий суддя апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Категорія: ст. ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Задерецького Віталія Анатолійовича на постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 482868 від 07 квітня 2024 року, ОСОБА_2 07 квітня 2024 року о 18 год 55 хв в смт. Казанка по вул. Вишневій, 23 керував транспортним засобом Subaru Forester , номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Задерецький В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова суду першої інстанції винесена в результаті невірної оцінки судом фактичних обставин справи і неповним дослідженням усіх обставин у справі.

Адвокат Задерецький В.А. в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом Subaru. При цьому, при відтворенні наявних в матеріалах справи відеозаписів, що розміщені на DVD диску, було встановлено, що останні не містять ні запису руху транспортного засобу Subaru номерний знак НОМЕР_1 , ні факту керування ним ОСОБА_1 .

Крім того, на думку адвоката в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт порушення водієм ПДР України і як наслідок його законну зупинку за таке порушення.

Захисник зазначає, що свідок ОСОБА_3 , яка зазначена в протоколу чотири рази викликалась до суду першої інстанції, однак жодного разу не з`явилась, у зв`язку з чим, адвокат Задерецький В.А. ставить під сумнів існування такої особи взагалі.

Разом з тим, на думку захисника адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 судом взагалі мало бути закрити, оскільки під час складання протоколу поліцейським було грубо порушено процедуру його складання та Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зауважує, що сам ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння у медичному закладі, натомість у справі відсутні належні докази про його направлення туди. При цьому в матеріалах справи (в протоколі та в рапорті) не вказано, за допомогою якого саме «газоаналізатора» було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Захисник вказує на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, ним зверталась увага на те, що відомості про особу на яку складено протокол не відповідають дійсності, оскільки при складанні протоколу було не вірно зазначено прізвище особи, яка підозрюється у вчиненні адміністративного правопорушення. Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 482868 від 07 квітня 2024 року вбачається, що правопорушення вчинив ОСОБА_2 , тоді як згідно паспорту громадянина України прізвище даної особи - ОСОБА_4 , а тому на думку захисника, протоколу про адміністративне правопорушення складено з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та вважається недійсним.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Задерецький В.А. не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 07 квітня 2024 року о 18 год 55 хв керував транспортним засобом Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 482868 від 07 квітня 2024 року, відповідно до якого водій ОСОБА_2 07 квітня 2024 року о 18 год 55 хв в смт. Казанка по вул. Вишневій, 23 керував транспортним засобом Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.2);

- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 (а.с. 6- 9);

- в рапорті інспектора з РПП СПД № 1 ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції М.Посуховського (а.с.11);

- у відеозаписах, що містяться на CD-R (а.с. 12);

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 482868 від 07 квітня 2024 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 07 квітня 2024 року у водія ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, порушення координації рухів в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень захисника - адвоката Задерецького В.А. ґрунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом Subaru на увагу суду не заслуговують з огляду на письмові пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та на наявні в матеріалах справи відеозаписи.

Зокрема свідок ОСОБА_5 в своїх письмових поясненнях зазначила, що близько 19-00 год вона перебувала в своєму будинку, почула різкий гучний звук та наче щось завалилося у неї в дворі. Вискочивши на вулицю вона побачила машину в себе в двору, в які знаходилось двоє чоловіків, від яких відчувався запах алкоголю та які ледь розмовляли (а.с.6).

Свідок ОСОБА_6 у своїх письмових поясненнях, зазначив про те, що перебуваючи в своєму будинку, почув гучний грохот (яким було знесено паркан біля його домоволодіння) та коли він вибіг на подвір`я, то побачив автомобіль марки: Subaru Forester, д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого перебував громадянин ОСОБА_2 (а.с .7).

Свідок ОСОБА_3 , також в своїх письмових поясненнях зазначила про те, що у вечорі 07 квітня 2024 року стала свідком того, як громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем Subaru, н.з. НОМЕР_1 і став винуватцем ДТП (а.с.8).

Аналогічні письмові пояснення надав свідок ОСОБА_7 , які також підтверджені ним під час розгляду справи у суді першої інстанції (а.с.9).

Крім того, з наявних в матеріалах справи на CD-R диску відеозаписах вбачається, що під час встановлення особи водія автомобіля Subaru Forester, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 були присутні вказані вище свідки. І саме у присутності цих свідків встановлювалися обставини ДТП, яка відбулася за участю вказаного автомобіля та особи водія (а.с.12).

За такого, апеляційний суд розцінює доводи захисника Задерецького В.А. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Subaru Forester, д.н.з. НОМЕР_1 07 квітня 2024 року о 18 год 55 хв в смт. Казанка по вул. Вишневій, 23 способом захисту з метою уникнення водієм ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також не є слушними доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт порушення водієм ПДР України і як наслідок його законну зупинку за таке порушення, оскільки як вбачається з матеріалів справи 07 квітня 2024 року о 18 год 55 хв в смт. Казанка по вул. Вишневій, 23 відбулося ДТП, за участю транспортного засобу Subaru Forester, д.н.з. НОМЕР_1 , який в`їхав в паркан домоволодіння за вказаною адресою.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівником поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, суд оцінює критично, оскільки порушень працівниками поліції вимог КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №м 1452/735 за матеріалами справи не встановлено.

Також не заслуговують на увагу посилання адвоката Задерецького В.А. в апеляційній скарзі на те, що сам ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння у медичному закладі, оскільки як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису № ОСОБА_1 у встановленому законом порядку було повідомлено про наявні в нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку чим йому було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився. При цьому, суд звертає увагу на те, що як пропозиція працівників поліції щодо проходження огляду на стан спяніння так і сама відмова ОСОБА_1 була зафіксована на боді камеру та відбулася у присутності свідків.

Також, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції посилання адвоката Задерецького В.А. в апеляційній скарзі на те, що відомості про особу на яку складено протокол не відповідають дійсності, оскільки при складанні протоколу було невірно зазначено прізвище особи, яка підозрюється у вчиненні адміністративного правопорушення, з огляду на те, що особу водія транспортного засобу Subaru Forester, д.н.з. НОМЕР_1 було встановлено. Між тим, як встановлено з відеозапису, ОСОБА_1 не надав працівникам поліції документи, що посвідчують його особу, про що винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП ( а.с.4). Крім того, відмовившись від підпису протоколу, ОСОБА_1 не скористався своїм правом на надання зауважень на складений працівниками поліції відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. До того, сам ОСОБА_1 під час встановлення працівниками поліції особи водія, яка перебувала за кермом вказаного транспортного засобу не спростував належними та допустимими доказами, що за кермом перебувала інша особа.

А тому невірне написання прізвища ОСОБА_1 є лише опискою, яка може бути виправлена у встановленому законом порядку.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а тому не впливають на обґрунтовані висновки суду.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, твердження адвоката Задерецького В.А. з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на спробу уникнення водієм ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Задерецького Віталія Анатолійовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко