ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Присенко Олени Геогіївни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає укв. АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, 05 листопада 2023 року о 22 годині 11 хвилину м. Дніпрі повул. Каверіна біля буд. 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RenaultMegane, державний номерний знак НОМЕР_1 ,з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Dragger» (боді камера № 470331, № 469371, № 471508, № 470949). Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбаченеч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Присенко О.Г. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції належним чином не розглянув клопотання про об`єднання справ, процесуальне рішення по клопотання до початку розгляду справи не прийняв.

Вказує, що суд обмежився тільки цитування норм закону, при цьому не зазначив мотивів відхилення доводів сторони захисту, викладених у клопотанні про закриття.

Також зазначає, що було порушено процедуру огляду на стан спяніння; після відмови пройти огляд на місці зупинки ОСОБА_1 не було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі; не вручено направлення на огляд; відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами

Учасники провадження в судове засудання не зявились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, від захисника Присенко О.Г. надійшла заява про розгляд справи його участі та без участі ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про об`єднання цієї справи зі справою № 204/15255/23 суд апеляційної інстанції відхиляє.

Так, статтею 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо (частина перша). Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень (частина друга).

Суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про об`єднання цієї справи зі справою № 204/15255/23 , оскільки норми КУпАП передбачають об`єднання матеріалів, якщо справи перебувають в провадженні одного судді. При цьому, не об`єднання в одне провадження двох протоколів про адміністративне правопорушення (за різні події, які інкримінуються особі) ніяким чином не впливають на повноту і об`єктивність розгляду протоколу.

У постанові ВС у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року у справі №166/409/16-а зроблено правовий висновок про те, що позивачем вчинено два порушення митних правил, які кваліфікуються за частиною третьою статті 481 Митного кодексу України, щодо різних транспортних засобів та в різний період часу, тому в даному випадку положення частини другої статті 36 КУпАП не підлягають застосуванню.

Крім цього, спільний розгляд справ, які стосуються хоча і однієї особи, однак за різні події, які їй інкримінуються, з огляду на те, що справи мають різні об`єми та потребують дослідження різних обставин, може привести до затягування розгляду справи і як наслідок уникнення особою відповідальності.

З цих же підстав апеляційний суд залишає без задоволення клопотання захисника про обєднання даних справ в апеляційній інстанції.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписом, рапортом працівника поліції, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Так, відповідно до відеозаписі зафіксовано обставини справи. Також зафіксовано як працівник поліції неодноразово пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, при цьому останній відмовляється від проходження.

Зафіксовані на відеозаписи обставини справи повністю узгоджується з викладеними обставинами в протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті працівника поліції, та сумнівів щодо правильності встановленого судом першої інстанції обставин не викликають.

Таким чином, переглянувши наявний в матеріалах справи відеозапис, апеляційний суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 було зупинено працівником поліції та останній відмовився від проходження огляду на стан спяніння. Апеляційним судом не встановлено порушення процедури огляду на стан спяніння ОСОБА_1 , а тому доводи апеляційної скарги в цій частині судом не приймаються.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду як водій транспортного засобу, чим порушила вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 , як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження огляду був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності.

Наявні в матеріалах справи докази дають можливість встановити наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому визнають належними та допустимими.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Присенко Олени Геогіївни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун