ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Володимир

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Кусік І.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли від Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Володимирській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , не працює,

за ст. 173-2 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ 963434 від 10.05.2024 року вбачається, що 10.05.2024 року о 02 год. гр. ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив відносно свого чоловіка ОСОБА_2 насильство психологічного характеру в сім`ї, а саме: ображала його нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, за що передбачена відповідальність ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

Дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 суддя дійшла висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Диспозицією ст. 173-2 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона розлучена з ОСОБА_2 . Йому встановлено обмежувальний припис щодо неї, який він систематично порушує. Так, 10.05.2024 року серед ночі вона почула голосний стукіт в двері. Це повернувся її колишній чоловік. Вона зрозуміла, що він був у нетверезому стані, він кричав, вимагав відчинити двері, нецензурно лаявся, заважав їй спокійно відпочивати. Вона, можливо, і сказала щось образливе в його адресу, адже розізлилася, що він серед ночі прийшов і збудив її, але вона не погрожувала йому. Зауважила, що таке він вчиняє не вперше, постійно приходить серед ночі, свариться, усіляко її ображає та принижує, будучи в нетверезому стані, і саме він вчиняє відносно неї психологічне насильство. Вважає, що своїми діями вона не завдавала шкоди психологічному здоров`ю колишнього чоловіка. Додала, що викликала поліцію, вони приїхали на виклик і склали протоколи і відносно неї, і відносно ОСОБА_2 . Просила провадження у справі закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.05.2024 року о 04.46 год. до поліції надійшло повідомлення про домашнє насилля від ОСОБА_1 , яка пояснила, що за місцем її проживання колишній чоловік погрожує їй, поводить себе агресивно і не вперше вчиняє домашнє насильство.

Також у матеріалах справи є письмові пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається, що вона зателефонувала до поліції з приводу того, що її колишній чоловік вчиняє відносно неї психологічне насильство.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, на думку суду, належним і допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.251 КУпАП.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення останньою правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Підсумовуючи викладене, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 , наданих нею в суді, вивчивши та оцінивши матеріали провадження, приходжу до висновку, що будь-яких фактичних даних про те, що вона вчинила домашнє насильство матеріалами справи не доведено, а судом не встановлено, а відтак, у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП ісправа підлягає закриттю на підставі статті 247 ч. 1 п. 1 КпАП України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 173-2 ч.1, 247, 256, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ірина КУСІК