Справа № 148/886/24
Провадження № 33/801/545/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 (сімнадцять) тисяч гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

У постанові суду зазначено, що 06 квітня 2024 року в с. Білоусівка Тульчинського району Вінницької області по вул. Центральній, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від освідування на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях подія та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що:

- зафіксована на відеозаписі подія, який долучений до матеріалів справи як доказ вчинення правопорушення, не узгоджується з викладеними працівником поліції в протоколі обставинами, а тому протокол є неналежним доказом по даній справі;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння є неналежним та допустимим доказом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в ньому вказано, що огляд ОСОБА_1 проводився в Тульчинській ЦРЛ, однак в лікарню останнього не доставляли та не пропонували доставити;

- оскаржувана постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам частини 3 статті 283 КУпАП, оскільки не містить інформації про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань про відкладення справи до суду не надсилав. Представник ОСОБА_1 адвокат Дунаєв І. Б. на відеоконференцзв`язок не вийшов, будь-яких клопотань з цього приводу до суду не надсилав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи проведений у відсутність ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дунаєва І. Б.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з пунктом 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність, за частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (надалі Інструкція) якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 290689 від 06 квітня 2024 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 квітня 2024 року, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що зафіксована на відеозаписі подія, який долучений до матеріалів справи як доказ вчинення правопорушення, не узгоджується з викладеними працівником поліції в протоколі обставинами, оскільки встановлено, що 01 год. 05 хв. (це час керування транспортним засобом ОСОБА_1 , зазначений в протоколі) запис правопорушення відсутній, натомість о 00 год. 23 хв. відеофайл переривається та о 01 год. 11 хв. розпочинається новий запис, на якому поліцейський рухається по невідомому домогосподарству до будинку, вітається з невідомим чоловіком, запитує хто викликав поліцію, де його тато та чи клює зараз. Невідомий чоловік телефонує до когось та повідомляє, що до них приїхали гості, та особа, з якою він розмовляє, чекала їх.

Оцінюючи цей аргумент апеляційної скарги апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (Кротов-x3r17 напис «796189 06/04/2024 01:17:35 EEST 0008724») на ньому зафіксовано як працівники поліції починають здійснювати переслідування автомобіля (0:12:27) із включеними проблисковими маячками синього та червоного кольору, коли автомобіль поліцейських наздогнав авто, що тікало, із водійської дверки вийшов чоловік та почав тікати, однак працівник поліції його наздогнав (0:14:20) та запропонував останньому пред`явити документи, на що той відповів, що їх немає, назвався ОСОБА_1 . Інший працівник поліції повідомив водію ОСОБА_1 , що згідно статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» здійснюється відеофіксація від початку переслідування його транспортного засобу (0:14:54). В подальшому ОСОБА_1 повідомив, що «випив бутилочку пива», після чого працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці за допомогою приладу «Драгер» так і проїхати в Тульчинську ЦРЛ (0:26:17, 0:49:06), проте останній просив працівника поліції «вирішити питання», а через 9 хвилин відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння (0:58:38) та почав стверджувати, що він тверезий, однак проходити огляд на стан алкогольного cп`яніння не бажає (а.с. 7).

Отже, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 290689 від 06 квітня 2024 року обставини співпадають з подією, яка зафіксована на нагрудну камеру працівника поліції, відеозапис прикріплений до матеріалів справи, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, яким пристроєм здійснювалася відеофіксація (а.с. 7). Суд першої інстанції правильно оцінив наданий до протоколу відеозапис, відтак доводи апеляційної скарги про неналежну фіксацію події адміністративного правопорушення, на увагу не заслуговують.

Доводи про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння є неналежним та допустимим доказом відмови від проходження такого огляду, оскільки в ньому зазначено, що огляд ОСОБА_1 проводився в Тульчинській ЦРЛ, однак в лікарню останнього не доставляли та не пропонували доставити, є безпідставними.

Відповідно до пунктів 7, 8 розділу ІІ Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів Наказу від 09.11.2015 року № 1452/735 Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Як вбачається з матеріалів справи в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5) в графі результат огляду міститься напис: «відмовився», дане направлення відповідає формі наведеній в додатку 1 Інструкції. При цьому, відповідно до відеозапису працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці або проїхати в Тульчинську ЦРЛ (0:26:17), однак останній відмовився від проходження такого огляду (0:58:34).

Отже, поліцейські фіксуючи адміністративне правопорушення, діяли у відповідності до вимог закону, будь-яких порушень не допускали.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, дана вірна оцінка доказів у їх сукупності, вина ОСОБА_1 доведена беззаперечно, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Отже, подана апеляційна скарга не може бути задоволена, постанова суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета