ЄУ № 711/5662/24
Провадження № 3/712/2925/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Пронька В.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (протокол про адміністративне правопорушення серія ААД № 704292 від 13.07.2024) про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 704292 від 13.07.2024, 13.07.2024 о 00 год. 58 хв. в м. Черкаси, вул. Олексія Панченка, 9, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом GEELY JL 7162, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що підтверджується висновком лікаря-нарколога № 438, діагноз: відмова.

Відповідно до ст. 268 справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні був присутній захисник Андріяш Р.П., який просив провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Надав письмове клопотання, в якому зазначив, що п.8 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції передбачає наявність форми направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Однак в матеріалах справи дане направлення відсутнє, що вже є порушенням процедури освідування. Відповідно до результатів медичного огляду № 438 від 13.07.2024 зазначено, що ОСОБА_1 було оглянуто лікарем наркологом ОСОБА_2 о 02 год. 05 хв. та в цей час зафіксовано відмову, однак це не відповідає фактичним обставинам справи та є сфальсифікованим документом так, як відповідно до нагрудної камери 472904 та 472882 ОСОБА_1 о 02 год. 07 хв. тільки зайшов до приміщення диспансеру, а висновок готовий і зафіксовано так звану відмову о 04 год. 28 хв., а не о 02 год. 05 хв., як зазначено у самому висновку. Як вбачається з п.п. 12, 13 розділу ІІІ вказаної Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Крім того може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ. Просить взяти до уваги, що коли ОСОБА_1 повідомили, що складається відмова від проходження медичного огляду останній просив трохи почекати, однак йому повідомили, що було достатньо часу. Проте жодний документ, який регламентує період проходження освідування відсутній, отже працівники поліції порушили процедуру освідування у медичному закладі та позбавили його підзахисного можливості у подальшому права на справедливий розгляд результатів лабораторного дослідження. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Крім того, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, однак цього працівники поліції не зробили. Враховуючи викладене сторона захисту вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Андріяша Р., дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд, згідно з положеннями ст. ст. 280, 283 КУпАП, повинен з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності за нормою закону, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 704292 від 13.07.2024 ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно висновку № 438 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 13.07.2024 відмовився від проходження медогляду.

В судовому засіданні було досліджено відеозаписи, додані до протоколу, зі змісту яких вбачається, що 13.07.2024 у медичному закладі ОСОБА_1 було запропоновано здати біологічний зразок сечі, який у зв`язку з відсутністю фізіологічної потреби останній надати не зміг. З відеозаписів не вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду.

Відповідно до п. п. 7, 12, 13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкція), затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Зі змісту пунктів 7, 12, 13 розділу ІІІ вказаної Інструкції чітко вбачається, що в разі неможливості взяти у особи зразки сечі, слини, змивів, працівник поліції або лікар мають запропонувати такій особі надати для аналізу кров. Тобто, відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння має місце тоді, коли особа не може надати зразки сечі, слини або змивів та після цього відмовляється надати зразки своєї крові.

Вищевказаний підхід в Інструкції пояснюється тим, що людина в силу своїх біологічних особливостей або в силу певного емоційного стану може не мати у певний період часу позивів до сечовипускання, а іноді може мати недостатнє слиновиділення. Саме в таких випадках у особи має відбиратися кров для здійснення відповідного аналізу, в той час як відсутність сечі чи слини сама по собі не може свідчити про відмову від проходження медичного огляду.

Оскільки медичним закладом ОСОБА_1 не було запропоновано можливість використання інших об`єктів його біологічного середовища для проведення лабораторного дослідження, то висновок № 438 щодо результатів медичного огляду від 13.07.2024 було складено з порушенням вищевказаної Інструкції.

Крім того, у висновку № 438 від 13.07.2024 зазначено, що точна година огляду ОСОБА_1 02 год. 05 хв., що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки згідно відеозаписів, доданих до протоколу, огляд останнього відбувався до 04 год. 19 хв.

Згідно п. 22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Суд зазначає, що працівниками поліції не надано належних доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а отже обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності та не підтверджені матеріалами справи.

А тому суд приходить до висновку, що в діях працівників поліції вбачається порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, так як відмова правопорушника від проходження медичного огляду не доведена.

Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України», заява № 61406/00, п. 55, ECHR 2005, зазначив, що з огляду на його усталену прецедентну практику, в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 6 вказаної Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Таким чином суду не надано переконливих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи положення Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що працівниками поліції не було зібрано та надано суду достатньо доказів, з яких можна було б зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 п. 3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виносить постанову про закриття справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247,252, 283-285, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у вiдношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку iз відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя: В.В. Пронька