Провадження №3/760/6789/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Мозолевська О.М., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення, що надійшов з СПДН Солом`янського УП ГУНП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №583660 від 09.09.2024 згідно якого, ОСОБА_1 09.09.2024 близько 18:00 за адресою свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: погрожував фізичною розправою та словесно ображав, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.

У судовому засіданні, ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнав. Зазначив, що колишня дружина ОСОБА_2 перебуває з ним у тривалому конфлікті на ґрунті розлучення та налаштовує проти нього малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказав, що протокол складено тільки зі слів ОСОБА_2 , без належного встановлення дійсних обставин та без належного збирання доказів, обов`язок щодо збирання яких покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Зазначив, що протокол не містить інформації які саме дії ним було вчинено з метою завдати шкоду потерпілій, а також не містить дані свідків, не зазначено суті правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, як і не вказано якими саме діями заподіяно шкоду психічному здоров`ю потерпілої, на підставі чого, не зрозуміло в чому саме полягало насильство психологічного характеру. На підставі зазначених обставинами, просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством визнаються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справі «Левчук проти України» від 03.09.2020 зазначив, що домашнє насильство є порушенням статей 3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП, складання протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ, які на виконання вимог ст. 256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів про адміністративне правопорушення, до протоколу про адміністративного правопорушення не долучено жодних доказів, які б могли свідчити про подію адміністративного правопорушення.

У порушення вимог передбачених ст. 278 КУпАП до матеріалів справи не додано документів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, особа звільняється від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а провадження закривається у зв`язку із недоведеністю наявності в діях складу і події адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. МОЗОЛЕВСЬКА