Справа № 751/8510/24
Провадження №3/751/3126/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Діденко А.О.

при секретарі Бобровник Н.В.

з участю захисника Станкевича Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130, ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

Встановив:

14.09.2024 о 20 год. 20 хв. у м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 56, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду за допомогою приладу Драгер та від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Також 14.09.2024 о 20 год. 20 хв. у м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 56, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , у дворовій території та, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху.

Крім того, 14.09.2024 о 20 год. 20 хв. у м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 56, ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами Чернігівським районним судом Чернігівської області 25.01.2024 строком на 12 місяців; дане правопорушення вчинено повторно протягом року, що підтверджується постановою серії ЕНА 1976159 від 23.04.2024. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 130, ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановами суду від 23 вересня 2024 року та 25 вересня 2024 року вищезазначені адміністративні справи об`єднано в одне провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляв, надав повноваження на представлення своїх інтересів у суді захиснику Станкевичу Ю.В., який в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказав, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, натомість за кермом перебувала інша особа. Працівники поліції незаконно затримали ОСОБА_1 та чинили на нього тиск. Зазначив, що працівники поліції порушили його право на захист, оскільки не забезпечили участь захисника, зокрема перешкодили реалізації його права на захист шляхом перешкод у виклику адвоката, якого бажав залучити ОСОБА_1 . Також пояснення свідка щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його причетність до ДТП є неналежним доказом, оскільки пояснення були написані під диктовку та за слів працівника поліції. Крім того, послався на порушення процедури проходження огляду за допомогою пристрою «Драгер» - відсутність пакування змінного мундштука для пристрою, відсутність пломбування алкотестера. Повідомив суду про неповноту матеріалів відеофіксації подій працівниками поліції.

Також, у судовому засіданні 22.10.2024 захисником ОСОБА_2 було заявлено усне клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_3 , який, як зазначив, захисник, і здійснював керування транспортним засобом в момент ДТП. У подальшому, а саме у судовому засіданні 24.10.2024, захисник уточнив дане клопотання, та повідомив суду, що фактичне керування транспортним засобом здійснював ОСОБА_4 , та просив суд викликати даного свідка разом зі свідком ОСОБА_3 .

У судовому засіданні 24.10.2024 суд відхилив дане клопотання із занесенням відомостей про це до журналу судового засідання, із наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Тобто, передумовою виклику свідка для участі у справі є наявність певних даних, які дозволяють дійти висновку про те, що саме ця особа володіє відомостями про обставини, що підлягають установленню у справі. Сам лише факт заявлення такого клопотання учасником справи, без наведення належних правових підстав, не створює для суду безумовного обов`язку виклику свідка. Разом із цим, захисником не було надано в розпорядження суду будь-яких даних, які би вказували на причетність вказаних свідків до подій, які є предметом дослідження у даній справі.

Аналіз матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема відеозапису з місця подій та протоколів у справі про адміністративні правопорушення, не підтверджує будь-якого правового зв`язку між вказаними захисником особами та зафіксованими подіями. Зокрема, вказані особи не були зафіксовані на відеозаписі як учасники подій (що не заперечувалося захисником), відомості про таких свідків суперечать наявним у матеріалах справи та отриманим на місці подій показанням письмовим показанням свідка, а сам ОСОБА_1 , як учасник подій, не повідомляв працівників поліції про наявність у нього відомостей про таку особу, що здійснювала керування транспортним засобом, як зокрема ОСОБА_3 або ОСОБА_4 .

Зокрема ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень до протоколу (що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося в ході розгляду справи захисником). При цьому, суду не надано жодних переконливих пояснень на предмет того, чому володіючи інформацією про іншу особу, що за версією сторони захисту здійснювала керування транспортним засобом, ОСОБА_1 не повідомив про таку особу працівників поліції при оформленні матеріалів. При цьому, посилання захисника на здійснення тиску на ОСОБА_1 з боку працівників поліції не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи (про що буде детально зазначено далі за текстом цієї постанови). На відеозаписі чітко зафіксовані прояви зухвалої поведінки ОСОБА_1 , зокрема періодичне застосування нецензурної лексики в бік працівників поліції, що суперечить позиції захисту про його перебування під тиском працівників поліції (№0 хронометраж 07:15; №1 хронометраж 07:10; №3 хронометраж 03:00; №4 хронометраж 04:50; №5 хронометраж 00:00 та інш). Крім того, відеозаписом чітко зафіксовані обставини відмови ОСОБА_1 від надання пояснень (№4 хронометраж 14:00 хв), які свідчать про абсолютно добровільний характер відмови ОСОБА_1 від надання пояснень та про дійсні пропозиції працівників поліції повідомити їм про відомі ОСОБА_1 обставини події. Незгода ж громадянина ОСОБА_1 із діями працівників поліції в частині реалізації права на захист, навіть якщо припустити що така незгода дійсно існувала в момент оформлення матеріалів, не є переконливим та послідовним поясненням для відмови від повідомлення особам, що здійснювали оформлення адміністративних матеріалів, об`єктивних та повних відомостей про обставини події.

Зрештою, суд при вирішенні такого клопотання не може не звернути увагу на сперечливість позиції як самого ОСОБА_1 щодо того, хто здійснював керування транспортним засобом, так і на суперечливість позиції захисника в цій частині. Так, на відеозаписі з місця подій ОСОБА_1 чітко зазначив, що йому не відомо хто саме керував транспортним засобом в момент настання ДТП та подряпав автомобіль потерпілого (№1, хронометраж приблизно 04:15 хв). У подальшому (№6, хронометраж 12:10 хв) ОСОБА_1 повідомляє про причетність його доньки до подій, які є предметом розгляду в даній справі. У подальшому (№8 хронометраж 10:00 хв) ОСОБА_1 пропонує працівникам поліції владнати спірні питання шляхом сплати штрафу, тобто вказує на свою причетність до подій, які є предметом розгляду в даній справі. У подальшому, а саме під час розгляду справи в суді, позиція захисника щодо особи, яка за версією захисту здійснювала керування транспортним засобом, також змінювалася, а саме 22.10.2024 захисник вказав на ОСОБА_3 , а вже 24.10.2024 на ОСОБА_4 .

У судовому засіданні 24.10.2024 суд ставив на обговорення всі вказані вище очевидні логічні суперечності та неузгодженості версії захисника щодо причетності вказаних свідків до подій, однак послідовних та вичерпних пояснень щодо цього захисником суду надано не було.

Також суд звертає увагу й на те, що стороною захисту не заявлялося клопотання про допит, в рівних умовах зі свідками захисту, свідка ОСОБА_5 , письмові показання якого наявні в матеріалах справи, у той час як суд не вправі здійснювати самостійний виклик свідків.

Вказані обставини у сукупності вказують на очевидну необґрунтованість клопотання про виклик свідків та його суперечливість достовірним доказам по справі, та як наслідок на відсутність підстав для його задоволення судом.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку щодо суті інкримінованих порушень.

У пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Також стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» вказує, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першої цієї статті, зокрема: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння передбачено імперативною нормою, яка передбачає обов`язкове проходження огляду на вимогу поліцейського у випадку виявлення ним ознак сп`яніння, незалежно від особистих обставин та бажання особи, щодо якої порушується таке питання. Окремо суд акцентує увагу на тому, що незгода водія із окремими діями чи рішеннями працівників поліції, як правова підстава для відмови від огляду, законодавством не передбачена.

Відповідно до пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Пунктом 10.9 ПДР передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

Адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Пунктом 2.1 «а» ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до постанови №748/5290/24 Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25.01.2024 ОСОБА_1 притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Протягом року 23.04.2024 ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, що підтверджується копією постанови серії ЕНА №1976159.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується:

- протоколами про адміністративні правопорушення;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу та направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, в яких вказані ознаки сп`яніння та відповідно до яких огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 ;

- схемою місця ДТП;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , який підтвердив керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та здійснення наїзду на інший транспортний засіб під час руху заднім ходом, після чого була викликана поліція, тоді як ОСОБА_1 намагався покинути місце події пішки;

- письмовими поясненнями ОСОБА_6 ;

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу;

- протоколом про адміністративне затримання серії АА №037186 від 14.09.2024;

- копією постанови серії ББА №159944 від 14.09.2024 за ч. 1 ст. 126, ст. 125, ст. 36 КУпАП;

- рапортом інспектора взводу №2 роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, що містяться на доданих до протоколів оптичних дисках.

Суд відхиляє доводи захисника про те, що в даній справі водій ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом з огляду на наступне.

Так, із оглянутих в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що після приїзду поліцейських за викликом біля автомобіля був виявлений ОСОБА_1 , на якого як на водія вказували присутні на місці свідки, від одного з яких були відібрані пояснення. Факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 був підтверджений поясненнями свідка ОСОБА_5 , які долучені до матеріалів справи. Дані показання є послідовними та узгодженими, а захисником не надано суду відомостей, які би ставили такі показання під об`єктивний сумнів, а також не повідомлено суду про наявність обставин, які би вказували на упередженість чи особисту зацікавленість у розгляді справи з боку даного свідка. Дослідження матеріалів відеозапису також не дають підстав для сумнівів у добровільному характері наданих показань, зокрема підтверджують факт відсутності будь-яких форм впливу на свідка (погроз. тиску, підкупу, умовлянь) з боку працівників поліції. Крім того, як уже відзначалося, захисником не ставилося питання про виклик та допит свідка в судовому засіданні з метою спростування його показань у ході змагального судового розгляду.

Також суд звертає увагу й на зафіксовану відеозаписом поведінку ОСОБА_1 . Так, ОСОБА_1 намагався покинути місце події (№0 хронометраж 04:20), проте був затриманий працівниками поліції та доставлений до відділу поліції. У ході судового розгляду захисником не було надано послідовних та переконливих пояснень на предмет того, чим була викликана спроб втечі від працівників поліції у контексті твердження про непричетність ОСОБА_1 до подій. Сам по собі факт незгоди з діями працівників поліції не є достатньою підставою для спроби залишити місце події. Також, як уже відзначалося, ОСОБА_1 намагався пропонувати працівникам поліції вирішити питання шляхом сплати штрафу, що не узгоджується із його позицію щодо непричетності до вчинення порушень.

Також суд відхиляє доводи захисника про порушення процедури огляду на стан сп`яніння, з огляду на наступне.

Процедура огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» чітко зафіксована на відеозаписі (№0 зокрема хронометраж 10:05 та 12:00), і твердження про нібито невикористання належно запакованого мундштука для приладу об`єктивно спростовуються таким відеозаписом. Твердження захисника про те, що прилад не мав належного пломбування є нічим не підтвердженими, а на уточнююче питання суду, чи звертався захисник із запитом до Національної поліції про надання відомостей щодо пломбування даного приладу, суду було надано відомості про відсутність фактів такого звернення.

Також відеозапис містить чітко зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі у відповідного лікаря-нарколога, а також і факт роз`яснення працівниками поліції наслідків такої відмови (№1 хронометраж 05:30).

Суд визнає спростованими аргументи захисника щодо здійснення тиску працівниками поліції на ОСОБА_1 з урахуванням такого.

Як уже відзначалося вище, відеозапис із бодікамер поліцейських не містить фактів здійснення тиску на громадянина ОСОБА_1 (погроз або фактів застосування необґрунтованого насильства тощо). Мав місце факт застосування спецзасобів, який був викликаний об`єктивно неправомірною поведінкою ОСОБА_1 ненаданням відомостей про особу та спробою останнього залишити місце події (№0 хронометраж 01:30 та 04:20), що є правовими підставами для здійснення адміністративного затримання в розумінні статті 260 КУпАП. Про застосування спецзасобів ОСОБА_1 був заздалегідь попереджений працівником поліції, а після усунення необхідності будь-які інші спроби фізичного впливу припинилися.

Також, на відеозаписі чітко зафіксовано відмову з боку ОСОБА_1 від написання скарг і зауважень за фактом його затримання у протоколі про адміністративне затримання (№9 хронометраж 00:20), а також очевидно добровільний характер такої відмови.

Крім того, на уточнююче питання суду про те, чи звертався ОСОБА_1 до правоохоронних органів із заявами або скаргами за фактом неправомірних дій працівників поліції, захисником суду було надано пояснення щодо відсутності факту такого звернення.

Суд не може прийняти до уваги доводи захисника про те, що поліцейськими порушено право особи на захист, з огляду на наступне.

Так, із оглянутих в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 відмовлявся надати працівникам поліції свої анкетні дані та намагався покинути місце події, проте був затриманий працівниками поліції та доставлений до відділу поліції. Поліцейськими неодноразово ставилось ОСОБА_1 питання про необхідність повідомлення про затримання родичів чи центр з надання безоплатної правової допомоги, однак ОСОБА_1 не надавав ствердної відповіді щодо необхідності такого повідомлення (№1 хронометраж 02:20; №1 хронометраж 07:10 та інше).

Виклик саме того адвоката, якого бажав викликати ОСОБА_1 , об`єктивно не був можливим з огляду на ненадання працівникам поліції відомостей про цього адвоката. При цьому, в судовому засіданні не були підтверджені доводи захисника нібито умисне неповернення належного ОСОБА_1 мобільного телефону. Зокрема з відеозапису вбачається, що імовірно телефон був втрачений ОСОБА_1 під час спроби залишити місце події, однак працівники поліції повідомляли про ймовірне знаходження телефону на місці подій, проте ОСОБА_1 не висловив чіткої позиції про те, чи є необхідним пошук та повернення йому телефону. У ході складення протоколу про адміністративне затримання, як уже відзначалося, скарг щодо неповернення тимчасово вилученого майна не було заявлено, хоча й окремо працівниками поліції було акцентовано увагу на відсутності факту вилучення майна, щодо чого ОСОБА_1 не заперечував (№9 хронометраж 00:20), Крім того, на уточнююче питання суду про те, за яких умов, ким саме та коли мобільний телефон був повернутий у володіння ОСОБА_1 , та чи звертався ОСОБА_1 зі скаргами до правоохоронних органів за фактами неправомірного утримання працівниками поліції належного йому майна, захисник чіткої відповіді суду не надав.

Також суд відхиляє аргументи захисника щодо неповноти наявного в матеріалах справи відеозапису, оскільки суд не було надано переконливих пояснень про те, у чому саме виразилася така неповнота та які саме обставини не було зафіксовано.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, які доповнюють один одного та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Версії сторони захисту, зокрема й про причетність іншої особи до керування транспортним засобом, а так само про протиправний характер дій працівників поліції, були об`єктивно спростовані в ході судового розгляду.

Також, суд зазначає, що у судовому засіданні 29.10.2024 судом було відхилено усне клопотання захисника про виклик та допит ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

У першу чергу слід відзначити, що згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. До завдань підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 278 КУпАП) належить вирішення питання про те, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

З наведених правових приписів вбачається нормативне закріплення принципу концентрації судового розгляду, який передбачає своєчасне вирішення (на стадії підготовки або первинному етапі розгляду справи) всіх клопотань учасників, що стосуються збирання доказів.

Разом із тим, на стадії вирішення питання про збирання та дослідження доказів по даній справі, що здійснювалося судом за участю захисника в судових засіданнях 22.10.2024 та 24.10.2024, відповідне клопотання не заявлялося. При цьому, з огляду на наведені вище нормативні приписи, в учасників справи не існує підстав для легітимних очікувань про те, що суд має обов`язок задовольняти клопотання, що стосуються порядку збирання та дослідження доказів, протягом всього часу судового розгляду.

Крім того, як вбачається з норм статей 268 та 272 КУпАП, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, та свідок, є різними учасниками процесу, а виклик і допит особи, що притягується до адміністративної відповідальності як свідка КУпАП не передбачено.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності володіє правом надання пояснень у справі про адміністративне правопорушення (ст. 268 КУпАП), однак реалізація такого права залежить самої цієї особи. На думку суду, у межах даної справи було створено належні умови для реалізації ОСОБА_1 своїх процесуальних прав, зокрема розгляд справи 11.10.2024 був відкладений за клопотанням захисника для надання можливості ознайомлення із матеріалами справи, та в подальшому розгляд справи здійснювався (з урахуванням оголошених перерв) 22.10.2024, 24.10.2024 та 29.10.2024. У жодне із призначених судових засідань ОСОБА_1 не з`явився, причин своєї неявки суд не повідомив, доказів наявності поважних причин неявки суду не надав, правом на участь у розгляді справи в режимі відеоконференції (які організовувалися судом за клопотаннями захисника) не скористався.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відхилення клопотання захисника про виклик і допит ОСОБА_1 , заявленого 29.10.2024 в усному порядку.

При визначенні виду стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника згідно зі ст. ст. 34, 35 КУпАП суд не вбачає.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одночасно одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладаються в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин, з урахуванням обставин та характеру вчинених правопорушень, їх наслідків, особи правопорушника, матеріального становища, на підставі ст. 36 КУпАП шляхом поглинення менш серйозного адміністративного стягнення більш серйозним, суд вважає за можливе остаточно призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Водночас суд не вбачає правових підстав для застосування передбаченого санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП такого стягнення, як оплатне вилучення транспортного засобу, оскільки відповідно до реєстраційної картки транспортний засіб KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності іншій особі ОСОБА_7 .

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, 36, ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, 245, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн 00 коп. (отримувач коштів: ГУК у Чернігівській області/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0025001, КБКД: 21081300, призначення платежу*21081300, серія протоколу, № протоколу, ПІБ), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст постанови суду складено 31.10.2024.

Суддя: А.О. Діденко