Справа №938/1412/24
Провадження № 3/938/938/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Чекан Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Верховинського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.185-10, ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, адреса проживання: АДРЕСА_1 , -

В С Т АН О В И В:

На розгляд Верховинського районного суду Івано-Франківської області 18.10.2024 року поступили матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.185-10,ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 151434 від 01.08.2024 року вбачається, що 01.08.2024 року о 18.30 годин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 468 прикордонного знаку на відстані 30 км від лінії державного кордону на території Верховинької ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в межах прикордонного контрольованого району був затриманий гр. України ОСОБА_1 за спробу незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, чим порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст. 204-1 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ№151433 від 01.08.2024 року вбачається, що 01.08.2024 року близько 18.30 годин був виявлений та затриманий гр. України ОСОБА_1 прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 468 прикордонного знаку на відстані 30 км від лінії державного кордону на території Зеленської ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області в прикордонно-контрольованому районі на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за вчинення злісної непокори законній вимозі прикордонного наряду, а саме при вимозі особам прикордонний наряд чітко та недвозначно жестами та словами при команді «Стій, прикордонний наряд, перевірка документів», він побачивши прикордонний наряд та почувши його законну вимогу, вчинив спробу втечі від прикордонного наряду, після повторної команди продовжив втечу, був затриманий, чим порушив ст. 34 Закону України «Про державний кордон України» та п. 12 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» та п.12 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 185-10 КУпАП.

Постановою суду від 30.10.2024 року матеріали справ об`єднано в одне провадження.

У ст.268 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч.2 ст. 277 КУпАП судове засідання призначене на 18.10.2024 року та відкладено на 30.10.2024 року в зв`язку з неявкою особи, яка притягається до відповідальності.

У судове засідання 30.10.2024 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явивися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення СМС-повідомлення про його виклик до Верховинського районного суду Івано-Франківської області на 30.10.2024 року, яке направлене на номер мобільного телефону, вказаним ним працівникам прикордонної служби (а.с.4), про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, суд бере до уваги той факт, що громадянину ОСОБА_1 достеменно відомо про складення відносно нього вищевказаного протоколів про адміністративні правопорушення 01.08.2024 року, про що він підписався у вказаному протоколі (а.с.1).

Окрім того, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Відповідно до ч. 2 ст.268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.204-1, 185-10 цього Кодексу, не належать до переліку справ, при розгляді яких є обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, неявка ОСОБА_1 у судове засідання не є перешкодою для проведення розгляду даної справи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення суду надано:

- протокол про адміністративне затримання від 01.08.2024 року з якого вбачається, що 01.08.2024 року о 18.30 годин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 468 прикордонного знаку на відстані 30 км від лінії державного кордону на території Зеленської об`єднаної територіальної громади Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » затримано ОСОБА_1 за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України;

- поясненням помічника начальника відділу начальника відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 01.08.2024 року в якому він вказав про те, що 01.08.2024 року близько 18.30 годин виявлено та затримано особу, яка рухалася в сторону державного кордону на напрямку 468 прикордонного знаку на відстані 30 км від лінії державного кордону; під час виявлення особа вдала до втечі, а саме прикордонний наряд чітко та недвозначно жестами та словами подав команду «Стій, прикордонний наряд, перевірка документів», особа, побачивши прикордонний наряд та почувши його законну вимогу, вчинив спробу втечі від прикордонного наряду, після повторної команди продовжив втечу, після чого був затриманий; під час перевірки документів встановлено, що затриманою особою є ОСОБА_1 ; враховуючи аналіз та оцінку ризиків даний громадянин підпав під індикатор профілю ризику № З 2024 02У «Незаконне перетинання державного кордону військовозобов`язаними громадянами України» затвердженого АДПСУ від 14.06.2024 №649 АГ, у зв`язку з чим відносно даного громадянина проведено фільтраційно - перевірочні заходи за результатами яких встановлено, що вказаний громадянин мав намір незаконно перетнути державний кордон поза встановленими пунктами пропуску;

- копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заяву на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою смс повідомлень.

Вивчивши матеріали даної справи, суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком), визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підставі ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Диспозицією ч.1 ст. 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про державний кордон України», з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 року № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони» Верховинський район Івано-Франківської області включено до переліку міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони. У межах прикордонного району прикордонна смуга становить завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд (п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року №1147). І саме в цих межах діє спеціальний прикордонний режим щодо заборони вільного в`їзду, перебування, проживання, пересування осіб і провадження робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону України (ст.22 Закону України «Про державний кордон»).

Як вбачається зі встановлених обставин справи, ОСОБА_1 зупинено 01.08.2024 року на відстані 30 км від державного кордону, тобто поза межами прикордонної смуги, яка становить завширшки 5 км.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії серії ЗхРУ № 151434 від 01.08.2024 року зазначається про порушення ОСОБА_1 вимог ст. ст.9 та 12 Закону України «Про державний кордон». Однак, вказані норми цього закону не містять будь-яких положень, які б зобов`язували, забороняли чи попереджали учасників суспільних відносин, в даному випадку ОСОБА_1 дотримуватися чи не дотримуватися певних правил поведінки, а є загальними нормами права, якими регламентовано, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку (ст.9) та пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України (ст.12).

Крім того, ОСОБА_1 обвинувачується в спробі перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України, але до матеріалів справи взагалі не додано будь-яких належних доказів, які б свідчили про наявність у його діях об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Крім того, диспозицію ч.1 ст. 185-10 КУпАП передбачено, що відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2011 № 10-рп/2011 у справі № 1-28/2011, слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги, а злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 185-10 КУпАП, він обвинувачується у вчиненні злісної непокори законній вимозі прикордонного наряду, а саме: на неодноразово повторену вимогу: «Стій, прикордонний наряд, перевірка документів» втікав, після повторної вимоги продовжив втечу та був затриманим.

Однак, до матеріалів справи не долучено відповідних доказів щодо вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

Із долученого протоколу затримання вчинення ОСОБА_1 від 01.08.2024 року вбачається, що він затриманий за спробу незаконного перетину державного кордону, а не за вчинення злісної непокори працівнику Державної прикордонної служби України.

При цьому суддя зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення та пояснення помічника начальника відділу начальника відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 01.08.2024 року самі по собі не можуть бути достатніми доказами для висновку про винуватість особи, якщо обставини правопорушення не підтверджені іншими доказами.

За вказаних обставин, з матеріалів справи не вбачається будь-яких доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 злісної непокори працівнику Державної прикордонної служби України.

Суддя звертає увагу, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення ( ч.2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 185-10, ч.1 ст. 204-1 КУпАП, то провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею слід закрити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 204-1, 251, 252, 256, 266, 280, 283, 284- 285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 185-10, ч.1 ст.204-1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Наталія ЧЕКАН