Справа №487/264/24
Провадження №3/487/467/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С. М., за участю секретаря Ященко В. В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора: Янішевського В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

З Національного агентства з питань запобігання корупції до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 37-02/20 від 19.07.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

05.04.2024 ОСОБА_1 надав до суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в якому вину не визнав та повідомляє про наступне. У разі вчинення особою кількох окремих правопорушень протоколи складаються щодо кожного з вчинених правопорушень, однак протокол №37-03/28 від 19.07.2023, який складений не уповноваженою на те особою ОСОБА_2 вбачається, що один протокол містить у собі диспозиції двох адміністративних правопорушень, а саме неповідомлення особою у встановленому законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів (ч.1 ст. 172-7 КУпАП) та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів (ч.2 ст. 172-7 КУпАП). Протокол про адміністративне правопорушення №37-03/28 від 19.07.2023 складено в порушення ст. 256 КУпАП, а саме в матеріалах протоколу відсутні будь-які анкетні дані свідків, що опитувались в рамках вказаного протоколу, відсутні відомості щодо отримання ним даного протоколу та вручення його уповноваженою на його складання особою, відсутні повноваження, що підтверджують належні вчинення дій посадовими особами НАЗК, а саме керівником Департаменту моніторингу і контролю за виконанням актів законодавства про конфлікт інтересів та запобігання корупції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та заступником голови НАЗК А.Ситником. Відсутні також і посилання про роз`яснення йому процесуальних прав та обов`язків. Не враховано і того факту, що докази збирались прокурором відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та іншими посадовими особами Миколаївської обласної прокуратури, а не представниками НАЗК у період після його звільнення. В протоколі відсутній підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що свідчить не про відмову від підписання, а не вручення вказаного протоколу, відсутні роз`яснення прав та обов`язків, порушено право на подачу пояснень та зауважень до змісту протоколу. Прокурором не надано підтверджень того, що протоколи та «їх проекти» вручались йому посадовими особами НАЗК, що їх складали. Відсутні також підтвердження про вручення йому доказів до протоколу та у примірнику, який скеровано до суду відсутній його підпис та фактично з матеріалами справ він ознайомився у суді. Крім того,згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. В матеріалах справи міститься повідомлення від 17.05.2023 від керівника Департаменту НАЗК О.Шульги, що отримані на цей час докази агентство вважає достатніми для складення протоколу, що скерований разом з додатком до протоколу та отримані ним 28.06.2023 року. При складанні протоколу не в повному обсязі була зазначена суть правопорушення, а саме описуються два правопорушення в одному протоколі, без зазначення при яких саме обставинах вчинено неповідомлення про конфлікт інтересів, прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів і в чому саме воно виразилось. Отже вважає, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

26.04.2024 прокурор ОСОБА_5 надав до суду відзив на заперечення від 05.04.2024 щодо протоколу про адміністративне правопорушення, в якому повідомляє наступне. Протокол про адміністративне правопорушення №37-03/28 від 19.07.2023 складено 19.07.2023 та разом з іншими матеріалами у триденний строк скеровано до Центрального районного суду м. Миколаєва. Після повернення суддею вказаного протоколу до НАЗК, новий протокол не складався, а його було надіслано до Заводського районного суду м. Миколаєва. Після проведення Миколаївською обласною прокуратурою службового розслідування за фактом можливого вчинення ганебного вчинку прокурором Окружної прокуратура міста Миколаєва ОСОБА_1 висновок службового розслідування з матеріалами скеровано до НАЗК для вирішення питання про складання стосовно останнього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення пов?язаного з корупцією. Після отримання повідомлення від Миколаївської обласної прокуратури службові особи НАЗК розпочали відповідну перевірку. В ході цієї перевірки НАЗК витребувало з Миколаївської обласної прокуратури, Окружної прокуратури міста Миколаєва та з інших органів документи що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення пов?язаного з корупцією, тобто службові особи НАЗК у відповідності до статті 255 КУПАП збирали докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. НАЗК склали два окремих протоколи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, їх об`єднали в одне провадження, щоб не порушувати вимоги статті 36 КУПАП. Листом НАЗК від 17.05.2023 №37-03/10859-23, для забезпечення реалізації прав особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надіслано два примірника проекту протоколу про адміністративне правопорушення на адреси місця реєстрації та місця проживання останнього, на які відповіді НАЗК не отримано. Згідно з інформацією ТУ ДБР розташованим у місті Миколаєві ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.05.2023 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляд тримання під вартою та на той час він утримувався в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор». Тому НАЗК 28.06.2023 за №37-03/13898-23 скеровано на адресу ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» лист від 17.05.2023 №37-03/10859-23, з додатками у вигляді проектів протоколу у двох примірниках, а також пам`ятку про права та обов`язки. Підписані примірники ОСОБА_1 було запропоновано надіслати НАЗК протягом семи робочих днів з дня їх отримання. Листом від 11.07.2023 ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» повідомив НАЗК, що 06.07.2023 ОСОБА_1 було вручено для ознайомлення дані проекти протоколу та пам`ятку про права та обов`язки і станом на 11.07.2023 ОСОБА_1 ознайомився з наданими проектами , на одному написав свої пояснення та зауваження, інший повернув без заповнення. На адресу НАЗК скеровано вказані проекти протоколу. НАЗК 19.07.2023 за №37-03/16071-23 скеровано на адресу ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для вручення ОСОБА_1 повідомлення про складення відносно нього протоколу №37-03/28, щодо вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, та повідомлено, що вказаний протокол було надіслано на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва. Ураховуючи той факт, що ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора працював майже 10 років та в ході поточних судових засідань повідомляв, що не потребує послуг захисника, вважає, що жодне із прав ОСОБА_1 , як особи яка притягується до адміністративної відповідальності не порушено. Зазначив, що протокол про вчинення адміністративних правопорушень стосовно ОСОБА_1 складено 19.07.2023. Вважає, що матеріали адміністративної справи повністю підтверджено обставини вчинення прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

24.09.2024 ОСОБА_1 надав до суду клопотання про закриття провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, в якому повідомляє наступне. В порушення норм ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративні правопорушення №37-03/28 від 19.07.2023 року про вчинення ним адміністративних правопорушень передбачених ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП зазначене не відповідне місце ймовірного вчинення ним вказаних адміністративних правопорушень, так як за адресою АДРЕСА_3 , однак він ніколи не здійснював повноважень визначених ст. 36 КПК України здійснював нагляд за органом, що здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні N№0003499 за ч.5 ст. 191 КК України за обвинуваченням ОСОБА_6 (Заводський СВ МРУП ГУ НП в Миколаївській області в послідуючому реорганізований у СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області за адресою: вул. Біла 44 м. Миколаєва) та підтримував публічне обвинувачення у вказаному провадженні у Заводському районному суді м.Миколаєва за адресою: вул. Радісна 3 м. Миколаєва. В свою чергу місцем його роботи завжди була Окружна прокуратура м. Миколаєва, що територіально знаходиться за адресою: вул. Бузника, 14/1 м. Миколаєва. Відповідно до відомостей, що містяться у протоколі відносно нього, свідки відсутні, хоча до протоколу додані письмові пояснення, що відібрані не працівниками НАЗК, а прокурорами Миколаївського обласної прокуратури у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Не зрозумілим залишається яким чином посадові особи НАЗК зазначають, що в результаті вчинення ним адміністративного правопорушення, об?єктом якого є правовідносини у службовій сфері, надання публічних послуг , а саме що приватна заінтересованість особи впливає на об?єктивність виконання ним службових чи представницьких повноважень, за якої існує можливість виникнення протиріччя між приватним інтересом особи і публічними, що може поставити під сумнів справедливість прийнятого рішення - з`являється потерпіла сторона ТОВ «М?ясопереробний комплекс ЛТД» з розташуванням у м. Запоріжжя. В ході дослідження додатків до протоколу судом за період з 01.01.2024 року по 24.09.2024 рік посадові особи НАЗК склали два протоколи про притягнення його до адміністративної відповідальності один з яких «проект протоколу про вчинення адміністративних правопорушень» складався 17.05.2023 року та був йому вручений в умовах слідчого ізолятора не працівником НАЗК, а через канцелярію СІЗО м. Миколаєва, а інший, який скерований до суду без вручення йому, без надання можливості викласти свої зауваження, доповнення, пояснення, чи відмови від його підписання. Працівниками НАЗК порушили його права на захист, так як з вказаним протоколом №37-03/28 від 19.07.2023 року про вчинення ним адміністративних правопорушень передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП він ознайомився тільки після його скерування до суду. Прокурором не доведено та не надано до суду доказів того, що в нього був приватний інтерес до ОСОБА_6 , в чому саме він полягав, в чому була суперечність між приватним інтересом та його службовими повноваженнями та яким чином вони в своїй сукупності вплинули на об`єктивність та неупередженість. Також НАЗК не встановлено місце вчинення адміністративних правапорушень. НАЗК не було опитано батька ОСОБА_6 , який являється власником т/з Toyota Highlander, д.н.з. НОМЕР_2 , через який в нього нібито і був приватний інтерес. Просить суд закрити адміністративне провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та вважає, що в його діях склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП відсутній. Вважає, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення і зібранні матеріалів Національним агентством з питань запобігання корупції наявні численні порушення. Зазначив, що під час здійснення ним своїх повноважень у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 в нього не було із нею позаслужбових близьких стосунків. Протокол про адміністративне правопорушення скеровано до суду з порушення трьохденного строку. Протокол отримав 31.07.2023 в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор». Транспортний засіб батька ОСОБА_6 ніколи не використовував в приватних інтересах. Підтримав позицію викладену ним в запереченні на протокол про адміністративне правопорушення від 05.04.2024 та в клопотанні про закриття провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення від 24.09.2024.

Зазначив, що відмовляється від раніше заявленого ним клопотання про виклик і допит в судовому засідання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав в повному обсязі протокол про адміністративне правопорушення №37-03/28 від 19.07.2023 за вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП. Просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, але провадження відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Підтримав свою позицію викладену у відзиві на заперечення від 05.04.2024 щодо протоколу про адміністративне правопорушення від 26.04.2024. Зазначив, що протокол був складений за відсутності ОСОБА_1 , оскільки на момент його складення ОСОБА_1 перебував в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», а Національне агентство з питань запобігання корупції розташоване в м. Києві. Вважає, що матеріали адміністративної справи повністю підтверджують обставини вчинення прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» встановлюється, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Невиконання зазначеного обов`язку, його неналежне або несвоєчасне виконання є діянням, що містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

У свою чергу у ч. 2 ст. 172-7 КУпАП встановлюється адміністративна відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у п. 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Невиконання зазначеного обов`язку або його неналежне виконання є діянням, що містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

При цьому аналіз ч. 1 Примітки до ст. 172-7 КУпАП дає можливість зробити висновок, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП має спеціального суб`єкта - суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

Аналіз диспозиції ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП дає можливість встановити, що чинним законодавством передбачено відповідальність за вчинення наступних діянь:

1) неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів;

2) вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому відповідно до ч. 2 Примітки до ст. 172-7 КУпАП зазначається, що у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Таким чином, у ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень (реальний конфлікт інтересів), а також за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах наявності у особи суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень чи вчинення певних дій.

Як вбачається з вищевикладених положень, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, нерозривно пов`язана з таким елементом як приватний інтерес, його суперечністю з службовими повноваженнями, внаслідок чого виникає реальний конфлікт інтересів. На додаток до цього, суд звертає увагу, що реальний конфлікт інтересів має бути чітко вираженим, конкретизованим та простежуватися на основі визначення того, який приватний інтерес переслідує особа у даному випадку та яким чином цей приватний інтерес вступає у суперечність з інтересами службами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, можливе лише за сукупності умов:

1) факт наявності у правопорушника приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність повноважень на прийняття рішення, яке повинно мати дискреційний характер;

3) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу №37-03/28 від 19.07.2023, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва із серпня 2022 року по 27.01.2023, всупереч вимогам пп. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону не повідомляв у встановленому Законом порядку про реальний конфлікт інтересів та приймав в умовах реального конфлікту інтересів рішення, вчиняв дії під час підтримання ним державного обвинувачення у кримінальному провадженні №0003499 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК України), вчиненого ОСОБА_6 , з якою мав близькі (дружні) стосунки. Відповідно до наказу Прокуратури Миколаївської області від 24.05.2019 №449к ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області. Наказом Миколаївської обласної прокуратури від 12.03.2021 №264к ОСОБА_1 з 15.03.2021 переведено на посаду прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва. Відповідно до п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. З Закону ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, зокрема вимоги ч. 1 ст. 28 Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів. Постановою заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури від 29.12.2020 №1 ОСОБА_1 визначено старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні №0003499 за ч. 3 ст. 191 КК України. У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_1 25.01.2021 погоджено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а 12.04.2021 він затвердив обвинувальний акт за ч. 5 ст. 191 КК України стосовно ОСОБА_6 , який скеровано до Заводського районного суду міста Миколаєва. В подальшому ОСОБА_1 підтримував державне обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні. Враховуючи наведені обставини та норми законодавства, прокурор Шиян Є.А. реалізовував свої повноваження у кримінальному провадженні №0003499 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, які полягали у доведенні перед судом обвинувачення та забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Згідно з абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях. Відповідно до висновку службового розслідування Миколаївської обласної прокуратури від 22.02.2023 за фактом можливого вчинення ганебного вчинку прокурором Окружної прокуратура міста Миколаєва ОСОБА_1 (далі - Висновок) установлено, що, починаючи із серпня 2022 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 виникли позаслужбові стосунки. При цьому ОСОБА_6 надавала у користування ОСОБА_1 автомобіль «TOYOTA HIGHLANDER», д.н. НОМЕР_2 , який належав на праві власності ОСОБА_8 (батько ОСОБА_6 ), для здійснення поїздок у приватних цілях. Факт користування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом та наявність у нього близьких (дружніх) стосунків із ОСОБА_6 також підтверджується поясненнями, які надавалися в ході службового розслідування ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та долучені до Висновку. Санкцією ч. 5 ст. 191 КК України, за якою Заводським районним судом міста Миколаєва розглядався обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , передбачено позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Отже, у прокурора ОСОБА_1 була особиста зацікавленість під час реалізації своїх повноважень стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, що могло б призвести до настання негативних наслідків для ОСОБА_6 - притягнення її до кримінальної відповідальності, та, як наслідок, вплинуло б на існуючі між ними близькі (дружні) стосунки. 3 огляду на визначення поняття «приватний інтерес», наведене у ст. 1 Закону, із викладеного вбачається та є очевидним, що у прокурора ОСОБА_1 під час здійснення своїх повноважень у кримінальному провадженні №0003499 за обвинуваченням ОСОБА_6 , з якою у нього існували позаслужбові близькі (дружні) стосунки та яка надавала йому в користування транспортний засіб, був наявний приватний немайновий інтерес, а також приватний майновий інтерес. Згідно зі ст. З Закону України «Про прокуратуру» діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також неухильному дотриманні вимог професійної етики та поведінки. Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Згідно зі ст. 9 КПК України прокурор під час кримінального провадження зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Водночас положення ст. 77 КПК України забороняють прокурору брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім?ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Відповідно до ст. 5 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів професійна діяльність прокурора має ґрунтуватися на неухильному дотриманні конституційних принципів верховенства права та законності. Положення ст. 14 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів визначають, що прокурор повинен вживати всіх можливих заходів щодо недопущення виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли він дізнався чи повинен був дізнатися про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника. При здійсненні повноважень прокурор зобов`язаний діяти відповідно до закону, своєчасно вживати вичерпних заходів для їх належного виконання. Під час реалізації повноважень стосовно ОСОБА_6 за фактами вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, прокурор Шиян Є.А., задовольняючи публічний інтерес, мав бути зацікавлений у законному, справедливому, неупередженому об`єктивному, повному здійсненні кримінального провадження. При цьому доброчесно, принципово, компетентно, неупереджено та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї. У зв`язку з наявністю вказаного вище приватного інтересу неможлива доброчесна, ефективна та прозора реалізація ОСОБА_1 службових повноважень з метою задоволення наведеного вище публічного інтересу під час підтримання ним державного обвинувачення у кримінальному провадженні №0003499 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, вчиненого ОСОБА_6 . За таких умов наявність у ОСОБА_1 діаметрально протилежних за своїм змістом інтересів (приватного і публічного), сконцентрованих одномоментно під час виконання його службових повноважень, безумовно, створює суперечність між ними та формує суть суперечності. Повноваження прокурора ОСОБА_1 під час підтримання державного обвинувачення в суді реалізуються шляхом доведення перед судом обвинувачення з метою забезпечення невідворотності кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Вчиняючи процесуальні дії, ОСОБА_1 мав забезпечити виконання завдань кримінального провадження з дотриманням його загальних засад. Зазначений приватний інтерес впливав на неупередженість та безсторонність виконання ОСОБА_1 своїх повноважень у кримінальному провадженні №0003499 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Так, 28.11.2022 ОСОБА_1 брав участь у судовому засіданні Заводського районного суду міста Миколаєва у справі №487/2387/21, на якому розглядалось клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0003499 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2022 (справа №487/2387/21) задоволено клопотання сторони захисту та кримінальне провадження №0003499 від 29.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру. Ухвала суду мотивована тим, що повідомлення про підозру вручено батькові ОСОБА_6 25.01.2021, тому, виходячи з приписів п. 4 ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування закінчувався 26.03.2021.При цьому судом відхилено доводи прокурора про зупинення строку досудового розслідування 25.03.2021 у зв?язку із направленням слідчим на адресу підозрюваної та її захисника повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Відхиляючи доводи прокурора ОСОБА_1 , суд зазначив, що надані стороною обвинувачення копії конвертів, адресованих ОСОБА_6 та адвокату Корець С.В., не є належними доказами надсилання повідомлення, оскільки не містять жодної відмітки про прийняття цієї кореспонденції відділенням поштового зв`язку, на них відсутні поштові марки, які б могли свідчити про оплату поштового відправлення, їх погашення поштовим штемпелем, відсутня квитанція про оформлення поштового відправлення з датою його прийняття відділенням зв`язку. На вказану ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва прокурором ОСОБА_1 05.12.2022 за N? 3439вих-22 подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду. У зазначеній апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_1 не наведено жодних обґрунтувань та підстав її оскарження. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 20.12.2022 апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_1 залишено без руху через порушення вимог ст. 396 КПК України, зокрема скарга не підписана прокурором ОСОБА_1 ні в паперовому, ні в електронному вигляді, та апелянту надано 10 днів для усунення вказаних недоліків з дня отримання ухвали. Прокурором Шияном Є.А. на виконання вказаної ухвали 29.12.2022 за №51-7020вих-22 направив до Миколаївського апеляційного суду підписану ним апеляційну скаргу, за якою 03.01.2023 відкрито апеляційне провадження. При цьому, направляючи повторно апеляційну скаргу, ОСОБА_1 не навів обґрунтованої правової позиції та підстав, згідно з якими прокурор не погоджується із оскаржуваним судовим рішенням, та не додав до неї матеріалів на підтвердження такої позиції. У ст. 396 КПК України встановлено вимоги до апеляційної скарги, відповідно до яких в апеляційній скарзі, зокрема, зазначаються: вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; перелік матеріалів, які додаються. Після звільнення ОСОБА_1 прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва Н. Непомнющою 20.03.2023 за №51-50/2-2286 вих-23 подано доповнення до апеляційної скарги, в якому наведено аргументи незаконності та необґрунтованості судового рішення, на підтвердження також надано відповідні матеріали. Отже, при прийнятті рішень, вчиненні дій у кримінальному провадженні №0003499 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, під час судового засідання 28.11.2022 та при підготовці й поданні апеляційної скарги на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2022 (справа №487/2387/21) у прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва Шияна Є.А. була наявна суперечність між приватним інтересом та його службовими повноваженнями, яка реально вплинула на об?єктивність та неупередженість прийняття ним відповідних рішень, вчинення дій, що в розумінні Закону є реальним конфліктом інтересів. Для випадків, коли питання про об?єктивність та неупередженість прокурора виникає під час здійснення кримінального провадження, процесуальне законодавство передбачає інститут відводу. Так, підстави для відводу прокурора визначені у ст. 77 КПК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 цього Кодексу прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, зокрема якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім?ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Відповідно до журналів судових засідань у справі №487/2387/21 самовідвід у вказаній справі ОСОБА_1 не заявляв та відповідно про конфлікт інтересів не повідомляв. Також відповідно до положення п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону свого безпосереднього керівника - заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва Цибулькіна В.С. та керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва Рябого Є.І. про потенційний чи реальний конфлікт інтересів ОСОБА_1 не повідомляв, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 від 31.01.2023 та Висновком. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу долучено: Лист Миколаївської обласної прокуратури від 28.02.2023 №23-17вих-23 з матеріалами службового розслідування за фактом можливого вчинення ганебного вчинку прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва Шияном Є.А.; Лист Миколаївської обласної прокуратури від 12.04.2023 №07-245вих-23; Особовий листок з обліку кадрів та автобіографія ОСОБА_1 ; Наказ Миколаївської обласної прокуратури від 26.01.2023 №81-к; Лист (запит) Національного агентства з питань запобігання корупції від 03.04.2023 №37-03/6909-23; Лист Окружної прокуратури м. Миколаєва від 13.04.2023 №51-50/2-3309вих-23; Копія апеляційна скарга ТОВ «М?ясопереробний комплекс ЛТД» на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №487/2387/21 від 28.11.2022; Копію заяви прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_9 від 02.02.2022 про відкладення судового засідання; Копії журналів судових засідань від 02.02.2022, 22.03.2022, 22.09.2022; Копія апеляційної скарги прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва Шияна Є.А. від 05.12.2022; Копія доповнення до апеляційної скарги прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва Непомнющої Н. від 20.03.2023; та інші докази.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

У відповідності з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ і до нього висуваються певні вимоги.

Так, згідно з положеннями КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, доповнювати його чи уточнювати.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Тобто у ст. 256 КУпАП надається перелік тих даних, що обов`язково повинні бути закріплені у протоколі для того, щоб він мав відповідну силу і щоб його неможливо було заперечувати.

Положеннями ст.ст. 254, 256 КУпАП не передбачено складання протоколу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В разі відмови правопорушника від підписання протоколу в ньому робиться запис у відповідних графах.

Уповноважена посадова особа зобов`язана ознайомити особу, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, з її правами і обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП та змістом ст. 63 Конституції України, про що робиться відмітка у протоколі. Про обізнаність з вищевказаним особа, по відношенню до якої складається протокол про адміністративне правопорушення, ставить у протоколі свій підпис, а у разі відмови поставити підпис - про це робиться відповідний запис у протоколі, який засвідчується підписом уповноваженої посадової особи.

Протокол від 19.07.2023 за №37-03/28 відносно ОСОБА_1 , в порушення вказаних норм, складений за його відсутності, в ньому відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, такій особі не були роз`яснені її права, визначені ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП, чим порушені його права, зокрема право на захист, право на подачу пояснень та зауважень до змісту проколу, під час складання протоколу ОСОБА_1 не було опитано.

Суд ставиться критично до посилання в судовому засіданні прокурора, як на підставу поважності складання протоколу за відсутності ОСОБА_10 , оскільки останній на час складання протоколу перебував у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», а працівники НАЗК знаходяться в м. Києві.

Крім того, в матеріалах протоколу відсутні будь-які анкетні дані свідків, що опитувались в рамках вказаного протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності для підтвердження чи спростування фактичних обставин, що доводять наявність в діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів на момент зайняття ним посади прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва.

Також у протоколі №37-03/28 від 19.07.2023 невірно зазначено місце вчинення адміністративних правопорушень, в протоколі вказане місце вчинення за адресою: АДРЕСА_3 , замість правильного за адресою: АДРЕСА_4 , що призвело до помилкового направлення протоколу на розгляд за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, в матеріалах справи міститься повідомлення від 17.05.2023 від керівника Департаменту НАЗК О.Шульги, що отримані на той час докази агентство вважає достатніми для складення протоколу відносно ОСОБА_1 про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, 17.05.2024 працівниками НАЗК було складено документ названий «проектом протоколу про адміністративне правопорушення», який направлений для ознайомлення ОСОБА_1 та який за змістом аналогічний змісту протоколу №37-03/28 від 19.07.2023, тобто вже станом 17.05.2023 інкриміноване за ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП діяння було виявлено та підтверджено відповідними доказами. Проте, протокол про адміністративне правопорушення №37-03/28 складений значно пізніше лише 19.07.2023, що в свою чергу тягне за собою його недопустимість, оскільки він оформлений з порушенням порядку, встановленого нормами КУпАП.

При цьому, суд зазначає, що норми КУпАП не містить поняття «проект протоколу про адміністративне правопорушення».

Вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, зі змісту рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії» вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що копію протоколу він отримав коли вже справа перебувала на розгляді в суді.

Згідно матеріалів справи, а саме повідомлення начальника ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" С. Шамшури від 28.02.2024 №20/7/1-477, документ від НАЗК від 19.07.2023 за №37-03/16071-23 надійшов до ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" 31.07.2023, для вручення ув`язненому ОСОБА_1 та був зареєстрований в "Журналі обліку вхідної не таємної кореспонденції від судово-слідчих органів" та вручний того ж дня ОСОБА_1 , доказів того, що до протоколу від 19.07.2023 за №37-03/16071-23 були надані додатки, які б були направлені також ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Отже, під час оформлення матеріалів адміністративної справи, особа яка притягується до адміністративної відповідальності не була опитана, їй не було вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього докази на момент його складання, а отже ОСОБА_1 не був ознайомлений з пред`явленим йому звинуваченням належним чином, оскільки протокол складено за його відсутністю.

Крім того, складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулось через значний проміжок з моменту виявлення особи, яка його вчинила, а тому слід вважати дії уповноваженої особи непослідовними, оскільки належним було би б складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше 24 годин після його виявлення та закріплення відповідних доказів про вчинення їх особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Отже, зазначені дії посадової особи уповноваженої на складання протоколу не відповідають такій складовій принципу правової визначеності як передбачуваність застосування правових норм. Дотримання даного принципу є необхідним для того, щоб виключити будь-які ризики свавілля, як у даному випадку, посадовою особою НАЗК не було складено протокол відразу після виявлення адміністративного правопорушення. Чинним законодавством не передбачено будь-яких випадків зволікання у часі оформлення протоколів у подібних справах, у зв`язку з чим складання протоколу через значний проміжок часу від дати виявлення правопорушення є недопустимим та не відповідає принципу законності.

За такого, суд не може розцінювати протокол про адміністративне правопорушення №37-03/28 від 19.07.2023 як належний та допустимий доказ, в розумінні ст. 251 КУпАП.

Допущені працівниками НАЗК порушення при складанні цього протоколу про адміністративне правопорушення позбавляють суд можливості здійснити повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а отже досягти завдань провадження в справі про адміністративне правопорушення, що в свою чергу є перешкодою для розгляду адміністративної справи по суті, з`ясування її обставин та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

17 липня 1997 Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Вина особи повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, повинен бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за вчинення адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставинах.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в цій справі зроблено не було.

З огляду на вищевикладене, а також те, що складання та оформлення даної справи про адміністративне правопорушення виконано не належним чином, а зазначене вище недоліки не можуть бути усунені в суді, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 172-7, 247, 251, 252, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядку, що передбачені ст. 294 КУпАП.

Суддя: С.М. Афоніна