ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/2598/24 Головуючий в 1 інст. Стеценко А.В.
Провадження №33/807/609/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Зубенка О.А., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Зубенка О.А. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштованого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту на строк 15 діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 28 лютого 2024 року о 13 год. 34 хв., м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Волгоградська, 29, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Kia Cerato з реєстраційним номером НОМЕР_1 з явними ознакам наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції в частинні призначеного судом адміністративного стягнення ОСОБА_1 у виді адміністративного арешту на строк 15 діб, адвокат Зубенко О.А. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою та зазначив, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а матеріали справи не досліджувались судом в повному обсязі, що спричинило ухвалення необґрунтованого рішення.

Вказує, що ОСОБА_1 має постійний заробіток, під його опікою та на його утриманні перебуває батько, який є особою з інвалідністю 3 групи, єдиним родичем якого є ОСОБА_1 . Без надання допомоги ОСОБА_1 його батько не зможе повноцінно жити, харчуватись, пересуватись, оскільки потребує постійного догляду.

Сторона захисту акцентує увагу на тому, що при наявності постійної роботи та перебування особи з інвалідністю під опікою та доглядом ОСОБА_1 , накладення адміністративного стягнення у виді 15 діб арешту, унеможливить догляд останнім за рідним батьком, особою з інвалідністю, як єдиного можливого опікуна, що ставить під загрозу його життя.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови в частинні накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

Клопотання обґрунтовує тим, що про наявність оскаржуваної постанови йому не було відомо, оскільки суд розглянув справу за його відсутністю, про час та дату судового засідання належним чином його не повідомив. Отже, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.

На підставі викладеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21 березня 2024 року, постанову суду в частині накладеного стягнення скасувати, постановити нову, якою накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000, 00 з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Так, матеріали провадження не містять відомостей на спростування тверджень апелянта з приводу розгляду справи судом першої інстанції за відсутністю ОСОБА_1 та не отримання останнім копії оскаржуваної постанови суду.

Суддя апеляційного суду, враховуючи вказане, дійшов до висновку, що ОСОБА_1 за таких обставин пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а відтак цей строк підлягає поновленню.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_1 адвокат Зубенко О.А. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу буде більш дієвим покаранням. При цьому, останній зможе піклуватися про потреби свого батька.

ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Надав суду квитанції про сплату ним штрафу в розмірі 17 000 гривень та судового збору, який був накладений на нього постановою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2022 року, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Зубенка О.А., перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена: відомостями з протоколу серії ААД № 645448 від 28 лютого 2024 року; направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 лютого 2024 р. до КНП « Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги»; довідкою інспектора відділу адмінпрактики УПП в Запорізькій області ДПП, відповідно до якої ОСОБА_1 двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 КУпАП. Посвідчення водія отримав 14 вересня 2007 року, відомостями з таблиці Адмінпрактики, а також відеозаписом.

Порушень процесуальних прав ОСОБА_1 , які тягли б за собою визнання вказаних доказів недопустимими, не встановлено.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Так, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, суд першої інстанції врахував обставини правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , який протягом року двічі підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років за вчинення аналогічного правопорушення, проте належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став.

Вищевказане свідчить про стійке небажання ОСОБА_1 додержуватись передбачених в Державі законодавчих норм та правил.

Таким чином, раніше на ОСОБА_1 вже багаторазово накладались стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, які результату не дали, та ОСОБА_1 продовжив вчиняти аналогічні правопорушення, які за своїм характером відрізняються підвищеною небезпечністю, оскільки можуть призвести в т.ч. і до тяжких наслідків для інших осіб.

У зв`язку з викладеним, з метою попередження вчинення аналогічних правопорушень у майбутньому, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 більш суворе стягнення, ніж застосовувались багаторазово до останнього раніше - у вигляді адміністративного арешту, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років.

Суддя апеляційного суду вважає, що таке стягнення є справедливим, з огляду на відомості про особу порушника, в тому числі історію його правопорушень.

Висновки суду першої інстанції апелянтом не спростовані.

Порушень вимог чинного законодавств, які були б підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, не убачається.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Зубенку Олександру Анатолійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Зубенка Олександра Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21 березня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/2598/24