П О С Т А Н О В А

Іменем України

23.05.2024 року Суддя Франківського районного суду м.Львова - Мартьянова С.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 3 статті 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що 12.08.2023 о 10:15 год. у м. Львові на вул.Кульпарківська, 93, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи двічі протягом року підданим адміністративним стягненням за керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння № рішення 112474191 від 21.07.2023 та рішення 109492790 від 10.03.2023 Перемишлянським районним судом Львівської області та Залізничним районним судом м.Львова відповідно керував перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку, із застосуванням спеціального механічного приладу Alcotest Drager 7510 ARND 0051, результат показав 0,72 % проміле, тест №283.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 на виклик суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у належний спосіб.

Так, на адресу суду повернулось поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». З урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19, відповідно до яких направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду, вказане є належним повідомленням особи про дату судового розгляду.

Крім того, інформація щодо розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності доступна для ознайомлення усім заінтересованим особам і може бути безперешкодно отримана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за її власним бажанням на офіційному веб-сайті суду.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07.07.1989 передбачено, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відтак, не проявлення належної заінтересованості у результатах розгляду справи протягом тривалого строку, не звернення до суду за інформацією щодо стану розгляду справи не може вважатись порушенням права на справедливий розгляд справи.

Враховуючи викладене, а також позицію Верховного Суду, де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі, з урахуванням того, що клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило та виходячи з положень ст. 268 КУпАП, що під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до вимог статей 245, 280 та 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен надати належну оцінку.

Відповідно до диспозиції частини 3 статті 130 КУпАП, дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Пунктом 2.9. «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Водієм, згідно з приписами п. 1.10 Правил дорожнього руху, є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі на вимогу працівників поліції проходити медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У рішенні по справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, доведена: протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААД №025189 від 12.08.2023; протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААД №025190 від 12.08.2024; тестом на алкоголь, проведеним за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510, ARHK 0121, яким встановлено результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння 0,72 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, Drager ARHK 0051, яким встановлено проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (проба позитивна 0,72 проміле); рапортами лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 12.08.2023; довідкою капітана поліції від 17.08.2023 ОСОБА_3 , з якої видно, що посвідчення у ОСОБА_1 вилучене; довідкою капітана поліції від 17.08.2023 ОСОБА_3 , з якої видно, що транспортні засоби па території України не зареєстровані на ОСОБА_1 ; довідкою капітана поліції від 17.08.2023 ОСОБА_3 , з якої видно, що ОСОБА_1 притягався 10.03.2023 Залізничним районним судом м.Львова до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №7510199 від 12.08.2023, складеної уповноваженою особою за порушення ОСОБА_1 п. 31.4.3. ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.121 КУпАП; відеоматеріали.

До матеріалів про адміністративне правопорушення уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення долучено компакт-диск з відеофайлами. Судом встановлено, що згідно наданих відеоматеріалів о 10 год. 16 хв. працівником поліції оголошено підозру у перебуванні ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціально пристрою Драгер, нащо ОСОБА_1 погодився. Суд звертає увагу, на те що, ОСОБА_1 продув в Драгер, який показав позитивний результат 0,72 % проміле.

Оцінюючи вищевказані докази у їх сукупності, суддя визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки вони містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою на те посадовою особою.

У своїй сукупності безпосередньо досліджені судом докази є достатніми для прийняття рішення, оскільки беззаперечно доводять факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 КУпАП.

Суддя приймає до уваги характер та обставини вчинення правопорушення, його суспільну небезпеку, особу правопорушника, його ставлення до скоєного та ті обставини, що ОСОБА_1 вчинив суспільно-небезпечне, грубе адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, яке відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності. Крім того, ОСОБА_1 протягом року двічі притягався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, проте належних висновків для себе не зробив та знову вчинив суспільно-небезпечне грубе адміністративне правопорушення протягом року, що свідчить про його небажання робити для себе відповідні висновки та ставати на шлях виправлення.

При цьому, судом враховано, що відповідно до вимог статті 29 КУпАП суддя може вирішити питання про конфіскацію транспортного засобу, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може були лише транспортний засіб, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законом України. Порядок застосування конфіскації, перелік предметів, які не підлягають конфіскації, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі статті 41 Конституції України (норма прямої дії), кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Адміністративні матеріали не містять відомості про належність т/з - ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Відтак, підстави для застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації транспортного засобу відсутні.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 130, 283,284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) рік, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Мартьянова С.М.