ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1399/24Головуючий у 1-й інстанції Созанська Л.І.
Провадження № 33/817/764/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнуто о адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Рекуша О.Р.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Рекуша О.Р., на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 15 серпня 2024 року о 10 год. 50 хв. в м. Бучач по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці за допомогою газоаналізатору «Драгер 6810», у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, результат тесту 0,49 проміле, водій з результатом згідний на місці, в медичний заклад їхати не бажав, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Рекуш О.Р., вважає, оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що транспортний засіб марки «ВАЗ 2102» зупинено працівниками поліції без належних на те підстав, всупереч положенням ст.35 ЗУ Про національну Поліцію, та те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в контексті ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу.

Вказує, що рішенням Бучацького районного суду від 17 вересня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області задоволено частково, постанова серії ЕНА №2836571 від 15 серпня 2024 року, винесена інспектором СРПП ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП капралом поліції Дохватом Т.І. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.121-3 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. скасовано.

Звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку спеціального технічного приладу Драгер 6810, яким проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Водночас на відеозаписі, долученому до матеріалів справи вбачається, що спеціальний технічний прилад Драгер 6810 має механічні пошкодження та перев`язаний липкою стрічкою.

На переконання сторони захисту, результат огляду у 0,49 проміле не може свідчити про перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий є в межах похибки та не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянта вказує, що за результатами огляду відеозапису можна дійти висновку, що ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у акті огляду (різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота), у ОСОБА_1 не було.

Крім того, захисник стверджує що, з дослідженого судом відеозапису неможливо встановити чи встановлювалися взагалі у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які б давали підстави для проведення огляду останнього.

Просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши апелянта адвоката Рекуша О.Р., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №112362 від 15 серпня 2024 року, 15 серпня 2024 року о 10 год. 50 хв. в м. Бучач по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці за допомогою газоаналізатору «Драгер 6810», у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, результат тесту 0,49 проміле, водій з результатом згідний на місці, в медичний заклад їхати не бажав.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції та відеореєстратора із службового автомобіля поліцейських.

Зокрема, даними відеозаписів працівниками поліції зафіксовано зупинку транспортного засобу марки «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР, а саме водій керував транспортним засобом із номерним знаком, який встановлений неправильно на т/з та не відповідає нормам, а саме похилений, що не дає можливості чітко зафіксувати даний номерний знак.

Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА №2836571 від 15.08.2024 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Окрім того, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що у керованого ним транспортного засобу розбитий передній лівий покажчик повороту.

Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест» 6810 виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 0,49 проміле, з чим останній погодився і не бажав проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

З огляду на дані протоколу, акту огляду та роздруківки з резульатами огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу та змісту відеозапису, на якому не зафіксовано жодних заперечень відносно результатів огляду, доведено, що водій був згідний з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу.

Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, суд зазначає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (ПДР), є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статтей 283, 284 КУпАП.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, що слугувало підставою зупинки та доказів зупинки транспортного засобу працівниками поліції і, відповідно, недопустимості всіх інших доказів по справ, є непереконливі.

Апеляційний суд не погоджується з такими доводами сторони захисту, оскільки досліджені судом матеріали провадження підтверджують наявність у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, підстав для перевірки водія транспортного засобу ОСОБА_1 .

Окрім того, на думку суду, скасування постанови про накладення адмінстягнення ЕНА №2836571 з мотивів, наведених у рішенні суду від 17.09.2024 року, не перешкоджає суду першої та апеляційної інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення за ст.130 ч1 КУпАП, дослідити законність дій працівників поліції щодо фіксації правопорушення, яке полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, саме по собі є самостійним складом правопорушення і доведеність факту вчинення цього правопорушення не залежить від того, чи були у поліцейських підстави зупиняти транспортний засіб. Тому доводи апелянта і в цій частині є необґрунтованими.

Твердження апелянта про відсутність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 є непереконливі, оскільки працівник поліції повідомив водія про наявні у нього ознаки сп`яніння, які давали підстави вимагати проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до положень п.2.5 ПДР України та Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735, що підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписами, а також письмовими доказами.

Щодо доводів захисника про відсутність документів, які б підтверджували придатність газоаналізатора, апеляційний суд вважає їх неприйнятними, оскільки особою, яка притягується до адміністративної відповідальності під час проходження огляду на стан сп`яніння не виказувалось сумніву у справності такого технічного засобу, а чинне законодавство не зобов`язує працівників поліції долучати до справи зазначені документи, оскільки вони не підтверджують обставин, що мають значення для розгляду справи.

Крім цього, ОСОБА_1 , у разі не згоди із результатом або технічних станом газоаналізатора, не був позбавлений можливості проїхати в заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою іншого спеціального технічного засобу.

У суду відсутні будь-які підстави ставити під сумнів результати огляду, які були визнані особою, яка притягується до відповідальності.

Покликання адвоката Рекуша О.Р., що результат огляду ОСОБА_1 знаходиться у межах допустимої похибки алкотестера, не заслуговує на увагу з огляду на наступне.

На відеозаписі події зафіксовано проходження ОСОБА_1 медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, зокрема ОСОБА_1 продув газоаналізатор, яким зафіксовано результат огляду 0,49 проміле.

Даний показник зафіксований також результатом тесту № 9341 на алкоголь від 15 серпня 2024 року, проведеного приладом Drager Alcotest 6810.

Згідно п. 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 р/№ 1452/735 встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до технічних характеристик портативного газоаналізатора Alcotest 6810 «Drager» точність вимірювань у діапазоні 0,33 - 2,00 проміле похибка складає +/- 0,05 проміле.

Тобто в межах похибки є результат огляду на стан алкогольного сп`яніння 0,25 проміле, а не 0,49 проміле, як вважає апелянт.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з порушенням норм матеріального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Рекуша О.Р. залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя