Справа № 610/4044/24
Провадження № 3-зв/610/7/2024
ПОСТАНОВА

30.10.2024м. Балаклія

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Феленко Юрій Анатолійович, розглянувши заяву судді Стригуненка В.М. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2024 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2024 справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (судова справа № 610/4044/24, № 3/610/887/2024) була розподілена для розгляду судді Стригуненку В.М.

29.10.2024 суддя Стригуненко В.М. заявив самовідвід від участі у розгляді цієї справи з підстав, передбачених ч. 4 ст. 75 КПК України.

Відвід обґрунтований тим, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , добре знайомий з батьком судді ОСОБА_2 та консультувався з ним з приводу сімейних конфліктів та притягнення його до адміністративної відповідальності.

Суддя Стригуненко В.М. не виявив бажання брати участь у розгляді заяви та надавати пояснення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви судді ОСОБА_2 про самовідвід.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено поняття "відвід судді", "самовідвід" та порядку розгляду таких заяв.

Водночас Рада суддів України у рішенні від 08.06.2017 № 34 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства, може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Одним з найважливіших прав людини в сучасній демократичній державі є право на справедливий суд. Забезпечення справедливого правосуддя, яке базується на верховенстві права, витікає з низки міжнародних нормативно-правових актів, ратифікованих Україною, а отже є частиною національного законодавства, а також міжнародних зобов`язань, порушення яких призводить не лише до накладання відповідних, але й до значних репутаційних втрат, що прямо відзначаються на міжнародному положенні нашої держави та низка інших негативних наслідків. Одним з таких документів є Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікована Україною 17.07.1997.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Статтею 2 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Цей Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 21-22 рішення у справі "Надточій проти України").

Таким чином, керуючись принципом верховенства права та загальними засадами судочинства з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка відносить справи про адміністративне правопорушення до "кримінального провадження", при розгляді заяви про відвід судді, яка розглядає справу про притягнення до адміністративної відповідальності, слід застосувати принцип аналогії закону найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального права.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У відповідності до норм КПК України, слідчий суддя або суд, розглядаючи заяви про самовідвід (відвід) іншого слідчого судді, судді, присяжного, має відповідно до ст. 75, 76 КПК України з`ясувати наявність обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Із заяви судді Стригуненка В.М. вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , особисто знайомий з його батьком та консультувався з ним щодо вирішення сімейних конфліктів та стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності.

Беручи до уваги вищенаведене, з метою виключення сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності судді Стригуненка В.М. під час розгляду зазначеної вище справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , заява судді Стригуненка В.М. про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 75, 76 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненка В.М. про самовідвід від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 (судова справа № 610/4044/24, № 3/610/887/2024) задовольнити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

СуддяЮ.А. Феленко