Справа № 203/4695/24
Провадження № 3/0203/2059/2024
П О С Т А Н О В А

іменем України

25.09.2024 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Смольняков О.О., справу що надійшла від Покровського районного управління поліції відділу поліції №3 ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов протокол складений посадовою особою Покровського районного управління поліції відділу поліції №3 ГУНП в Донецькій області, про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№102965 від 20.07.2024 року, відповідно до якого 20.07.2024 18:04:00 м. Селидове, вул. Перемоги (Леніна) 46 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме (поблідніння обличчя, тремтіння пальців рук) від проходження мед огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку, у лікаря нарколога на відеозапис з б/к 194, чим порушив п. п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 , знаючи про наявність стосовно нього справи про адміністративне правопорушення, до суду не з`являвся, був повідомлений завчасно належним чином.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Благодєтєлєва Є.Я. в суді просила зарити провадження оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані сп`яніння, відмовився від огляду, оскільки не зрозумів підстави, направлення його на огляд, та на огляд необхідно було їхати в інше місто, м. Добропілля, що наражало його на небезпеку через активні бойові дії в цьому регіоні. Також при складанні протоколу та з`ясуванні фактичних обставин було допущено суттєві порушення КУпАП, зокрема викладений у протоколі час не збігається з часом на відеозаписі. Окрім цього при дослідженні відеозапису видно як поліцейський підходить до авто, яким керував ОСОБА_1 та одразу ж без зазначення підстав пропонує водію пройти медичний огляд, зазначаючи що «така процедура», жодного пояснення щодо ознак сп`яніння від поліцейського не було, так і в подальшому у ОСОБА_1 було не бліде обличчя та не тремтіли руки.

Вислухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Благодєтєлєву Є.Я., дослідивши матеріали справи, такі як протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, переглянувши відеозапис з камер працівників поліції, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_2 визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Встановлення стану сп`яніння потребує застосування спеціальних процедур та може бути підтверджений виключно належними доказами відповідним медичним висновком.

У випадку ж відмови від проходження огляду на стан сп`яніння доказами на підтвердження стану сп`яніння особи є протокол про адміністративне правопорушення, який є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

За змістом ст.252 КУпАП та загальних норм Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення складається з дотриманням вимог щодо форми і змісту, встановлених статтею 256 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що вказаних вимог закону при складанні протоколу працівниками поліції враховано та дотримано не було.

Так, протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а саме: поблідніння обличчя, тремтіння пальців рук.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі, Інструкція) визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Під час розгляду справи судом було досліджено відеозапис, з якого видно спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, однак, суд звертає увагу, що на відеозапису не зафіксовано, що поліцейський перевіряє реакцію очей водія на світло, перевіряє якісь ознаки сп`яніння, пропонує пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, роз`яснює ОСОБА_1 наслідки відмови від медичного огляду. З дослідженого відеозапису видно, як працівник поліції підходить до авто, яким керував ОСОБА_1 , та після спілкування та перевірки документів питає: «наркотіки употрєблялі, коли останній раз?», на що ОСОБА_1 відповідає негативно, після чого працівник поліції одразу запитує, чи буде він їхати до лікарні, що є така процедура. ОСОБА_1 відповів негативно та зазначив, що нічого не вживав.

Суд звертає увагу, що працівник поліції під час спілкування з ОСОБА_1 не пояснював останньому, які той має ознаки наркотичного сп`яніння, але під час спілкування поліцейський сам зазначає, що не може сказати про те, що останній під впливом наркотичних засобів.

Судом, встановлено, що обставини, які стали слугувати підставами вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, перевірити не можливо, оскільки матеріали справи не підтверджують відповідність дій поліцейського вимогам Інструкції та положенням ст. 266 КУпАП.

При цьому, закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, встановлену ст.130 КУпАП, лише за керуванням такою особою транспортним засобом і лише за наявності ознак такого сп`яніння, що в даному випадку встановлено не було.

Отже, сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності його ознак, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить досить близький до кримінальних правопорушень характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України „Про національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

В свою чергу з відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

У зв`язку із визначеним, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, що, відповідно до ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.283-285, 251, 266, п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя, -

постановив:

Провадження за адміністративним матеріалом про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Суддя О.О.Смольняков