Провадження № 3/127/5379/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2024м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Бернади Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи 25.08.2023 звільненою з посади головного спеціаліста відділу обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів місцевих бюджетів управління обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (2023).

Прокурор у судовому засіданні вважав за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції частини першої статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за вказаною нормою настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною. У зв`язку з цим суд вважає за доцільне зауважити таке.

З наданих суду матеріалів випливає, що відповідно до наказу № 8-О від 09.12.2011 ОСОБА_1 була призначена на посаду головного казначея відділу обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів місцевих бюджетів управління обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області.

У подальшому згідно з наказом № 62-О від 21.06.2016 ОСОБА_1 визначено вважати такою, що з 01.05.2016 продовжує працювати на посаді державної служби - головного спеціаліста відділу обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів місцевих бюджетів управління обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області.

На підставі наказу № 82-О від 23.08.2023 ОСОБА_1 була звільнена із займаної посади з 25.08.2023 за угодою сторін.

Зі змісту примітки до статті 172-6 КпАП випливає, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Статтею 68 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною другою статті 45 Закону № 1700-VII визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані до 1 квітня наступного року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

З метою реалізації цього повноваження та на виконання пункту 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» НАЗК підготувало Роз`яснення від 13.11.2023 № 4.

НАЗК надало роз`яснення, щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють. Отже, Законом передбачено три типи декларацій суб`єкта декларування, а саме:

1) щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1700-VII у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація;

2) декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону № 1700-VII з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 груздя включно), що передує року, в якому подається декларація;1

3) декларація кандидата на посаду - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини третьої статті 45 Закону № 1700-VII до призначення або обрання особи на посаду. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з Роз`ясненням днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а», «в» - «г» пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII.

Окрім цього, пунктом 2-2 вказаного Роз?яснення визначені типи декларацій та строки їх подачі для осіб, які звільнились у період з 01.01.2023 до 11.10.2023.

Зокрема, особи, які звільнились у період з 01.01.2023 до 11.10.2023 (включно) подають:

1) декларацію за 2021 рік (щорічну декларацію з позначкою «я продовжую виконувати функції держави або місцевого самоврядування» або кандидата на посаду - за потреби та якщо відповідна декларація не подана раніше) до 31.01.2024;

2) щорічну декларацію з позначкою «я продовжую виконувати функції держави або місцевого самоврядування» за 2022 рік - до 31.01.2024 (якщо така декларація не подана раніше);

3) декларацію при звільненні за період, не охоплений раніше поданими деклараціями - до 31.01.2024;

4) декларацію з позначкою «я припинив(ла) виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення)» за 2023 рік - до 31.03.2024.

Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію (після звільнення) за 2023 рік до 23:59 год. 31.03.2024.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 лише 08.04.2024 о 21:04 год. подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за минулий рік (2023, декларація після звільнення).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-6 КпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які надійшли на електронну адресу суду, остання несвоєчасна подала декларацію, оскільки перебувала за кордоном та не мала електронно-цифрового підпису із собою. При цьому, з наданих суду документів убачається, що ОСОБА_1 були доведені до відома вимоги фінансового контролю.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 неодноразово подавала електронні декларації, а саме 29.03.2017 щорічну, 02.04.2017 виправлену щорічну, 28.02.2018 щорічну, 06.03.2019 щорічну, 14.03.2020 щорічну, 22.03.2021 щорічну, 14.03.2022 щорічну, 27.10.2023 щорічну, 27.10.2023 перед звільненням.

У зв`язку із заповненням зазначених декларацій ОСОБА_1 відомий порядок подачі відповідних декларацій.

З огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік (після звільнення за 2023 рік). Саме тому, суд вважає, що дії останньої охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КпАП, за ознаками несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до частини четвертої статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 08.04.2024, тобто дата фактичного подання декларації особи, яка виконує функції держави або місцевого самоврядування, а датою виявлення 25.06.2024 дата складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд вважає слушним зауважити, що день складення протоколу про адміністративне правопорушення, не може бути днем виявлення правопорушення, оскільки факт несвоєчасного подання декларації був виявлений до того.

З наданих суду матеріалів справи випливає, що про наявність ознак правопорушення департамент стратегічних розслідувань УСР у Вінницькій області дізнався 24.04.2024, про що свідчить лист за підписом начальника департаменту на ім`я начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області за № 2482/55/101/01-2024 про надання інформації та копій службових документів. Саме тому, суд вважає, що строком виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення є саме 24.04.2024. Отже, на час здійснення судового розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення, визначений частиною четвертою статті 38 КпАП, закінчився. Саме тому відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі має бути закрите у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Зважаючи на ту обставину, що провадження у справі закрите у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, тобто адміністративне стягнення не накладене, правові підстави для ухвалення відповідного рішення про стягнення з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судового збору відсутні.

Керуючись статтями 172-6, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 7 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: