Справа № 314/3422/24
Провадження № 3/314/1798/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2024 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянинка України, не працює, який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 виданий органом 2326, РНОКПП НОМЕР_2 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 221913 від 20.07.2024, гр. ОСОБА_1 , 20.07.2024 о 22-01 годині, за адресою: АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння, образливо чіплялася до гр. ОСОБА_2 , використовуючи в її адресу нецензурну лексику, зчинила галас чим порушила спокій громади.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , до суду не з`явилася, заяв та клопотань до суду не надала.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість бути присутньою в судовому засіданні, оскільки була обізнана про складання працівниками поліції відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, їй були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, було повідомлено про розгляд справи у Вільнянському районному суді Запорізької області, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, які долучені до протоколу, приходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП, дрібне хуліганство.

Так, її вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, підтверджена дослідженими судом доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 221913 від 26.07.2024;

-рапортом чергового поліцейського про реєстрацію порушення;

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 ;

-письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_4 ;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;

-Заявою ОСОБА_1 ;

-Копією паспорта ОСОБА_1 .

З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вина у скоєному правопорушенні.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, оцінка доказів по адміністративній справі ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя вважає, що у даному випадку до ОСОБА_1 можливо не застосовувати будь-яке адміністративне стягнення. Факт критичної оцінки особою своїх дій, з урахуванням фактичних обставин правопорушення, які не мають тяжких наслідків та більше нагадують звичайне людське непорозуміння, без культурного відношення один до одного, відсутність заподіяної матеріальної шкоди, а також враховуючи визнання вини останньою у скоєному правопорушенні, надають право судді на звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 33, 34, 35, ст. 173, 284 КУпАП, суд,

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю правопорушення звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На постанову протягом 10 днів з дня її винесення сторони можуть подати апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд 3aпopізької області.

Суддя В.О.Кіяшко

25.09.2024