Провадження № 3/204/3590/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Безрук Т.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 017934 від 13.10.2024, 12.10.2024 близько 23:00 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 прийшов до місця мешкання своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , чим порушив вимоги ТЗПСК АА №474656 строком 10 діб, через що ОСОБА_2 схвильована за своє життя та здоров`я.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 018649 від 14.10.2024, 14.10.2024 близько 19:30 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не виконав ТЗПСК АА №474656 терміном дії з 12.10.2024 по 22.10.2024, а саме: не виконав заборону на вхід та перебування у місці проживання (перебування) потерпілої особи та заборону у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень не визнав в повному обсязі, просив суд провадження у справі відносно нього закрити, пояснив, що між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_2 є конфлікт щодо поділу спільного майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Так, 12.10.2024 між ним та його колишньою дружиною виник конфлікт, у зв`язку з чим вона викликала працівників поліції, які винесли заборонний припис на перебування у місці проживання. Оскільки йому не надали часу зібратися, він був легко одягнений, йому довелося повернутися за теплим одягом, у зв`язку з чим колишня дружина знову викликала працівників поліції.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173 2 КУпАП слід закрити, виходячи з наступних підстав.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженим підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи:

1)зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи;

2)заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи;

3)заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (частина 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі.

Однак протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на скла дання протоколів про адміністративні правопорушення.

Зі змісту наведених протоколів вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 12.10.2024 та 14.10.2024 не виконав вимог винесеного щодо нього термінового заборонного припису строком на 10 діб з 12.10.2024 по 22.10.2024.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення надано наступні докази: письмові пояснення ОСОБА_2 від 13.10.2024, відповідно до яких 12.10.2024 близько 23:00 вона повернулась додому та побачила, що колишній чоловік ОСОБА_1 перебуває за місцем її мешкання, пошкодив її диван, чим порушив вимоги ТЗП від 12.10.2024 п. 1,2,3; електронний рапорт інспектора поліції від 13.10.2024, відповідно до якого, прибувши на місце 13.10.2024 о 01:57, ОСОБА_2 повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 прийшов додому, де вона мешкає, чим порушив ТЗП; письмові пояснення ОСОБА_2 від 14.10.2024, відповідно до яких 12.10.2024 стосовно її колишнього чоловіка було винесено ТЗП. 14.10.2024 близько 19:30 вона прийшла до кварти, де побачила ОСОБА_1 , який порушив вимоги ТЗП від 12.10.2024 строком на 10 діб; рапорт інспектора поліції від 14.10.2024, який не можливий до читання; копія термінового заборонного припису серії АА № 474656 від 12.10.2024, яка не завірена належним чином, а саме на ній відсутній відбиток печатки та прізвище посадової особи, яка його завірила, відповідно до якого, у зв`язку з скоєнням домашнього насильства 12.10.2024 о 19:50 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено входити та перебувати в місці проживання постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб з постраждалою особою.

Проаналізувавши у сукупності надані докази, суд зазначає, що в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю, крім того слід зазначити, що відповідно до дослідженого рапорту інспектором поліції вказано обставини з пояснень ОСОБА_2 , працівниками поліції безпосередньо правопорушення не виявлено, не зафіксовано, свідків подій не виявлено, також у протоколі вказано, що ОСОБА_1 був виявлений не у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а біля будинку, тому рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Копія долученого до протоколу про адміністративне правопорушення термінового заборонного припису не може прийнята судом у якості доказу, оскільки не завірений належним чином.

Самі лише пояснення ОСОБА_2 від 13.10.2024 та 14.10.2024 про порушення ОСОБА_1 термінового заборонного припису від 12.10.2024 не можуть бути прийняті у якості вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Таким чином, будь-яких достатніх, належних, допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року. ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому, провадження по даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 290, 291 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В. Безрук