Справа № 946/6631/24
Провадження № 3/946/2487/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2024 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

19.08.2024 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 851029 від 11.08.2024 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , 11.08.2024 року о 11 годині 40 хвилин в Одеській області в м. Ізмаїл, по вул. Дунайська кут вул. Запорізьких Козаків, керувала транспортним засобом «Mazda СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медзакладу №60 від 11.08.2024 за результатом якого І-0,438 % проміле, ІІ - 0,388 % проміле. Зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 19.08.2024 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №110668 від 11.08.2024 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , 11.08.2024 року о 11 годині 40 хвилин в Одеській області в м.Ізмаїл, по вул. Запорізьких Козаків кут вул. Дунайська, керуючи транспортним засобом «Mazda СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надала переваги в русі транспортному засобу «Renault Megane Scenic» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі та внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2024 року матеріали справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 об`єднані до одного провадження.

04.09.2024 представник притягуваної ОСОБА_3 надав суду письмову заяву про закриття провадження у справі, в якій зазначив, що скоєння ОСОБА_1 даних правопорушень не доведено належними та достатніми доказами в їх сукупності поза розумними сумнівами, відтак оскаржувані протоколи складені необґрунтовано. Так, доданий до протоколу відеозапис правопорушення мав би бути чи не єдиним об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. Проте його важно визнати таким виходячи з наступного. Загальний час відеозапису складає 02 год. 06 хвилин, але навіть цей значний час не надає відповіді на основне питання - чи керувала ОСОБА_1 автомобілем під час його руху та зіткнення з іншим автомобілем? Відеозапис з камери 475776 починається о 12 год.04 хв., тобто через 24 хвилини після правопорушення, час скоєння якого зазначений в оскаржуваному протоколі в 11 год.40 хв. Дане відео фіксує лише стоячий автомобіль марки MAZDA CX д.н.з. НОМЕР_1 та стоячих біля нього ряду осіб в т.ч. ОСОБА_1 та власника автомобіля ОСОБА_4 , тобто відсутня фіксація факту знаходження ОСОБА_1 за кермом даного ТЗ під час його руху, відсутня фіксація факту знаходження її за кермом на час закінчення такого руху, що позбавляє можливості встановити об`єктивну сторону ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Виходячи з вищенаведеного, існують обґрунтовані сумніви щодо дій уповноваженої посадової особи під час складання даного протоколу, які могли нести формальний характер з метою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. В будь-якому разі за таких не з`ясованих обставин робити висновок, що ОСОБА_1 керувала ТЗ та є нічим іншим як припущенням, на якому не може ґрунтуватися висновок про його винуватість. Як пояснює сама ОСОБА_1 на момент зіткнення з перешкодою за рулем була власник автомобіля - ОСОБА_4 . Автомобіль був придбаний незадовго до цієї ДТП. Оскільки власниця автомобіля дуже переживала, що дана подія викличе негативну реакцію з боку її чоловіка, з яким у неї і так доволі складні відносини, вона попросила свою сусідку по місцю проживання - ОСОБА_1 , яка знаходилась в цей час з нею в автомобілі на пасажирському сидінні, взяти провину на себе, на що остання погодилася, маючи водійські права та будучи впевнена, що в неї не залишилося ознак сп`яніння після вжитих напередодні в обідній час 0,5 л. пива. Тому, коли через 24 хвилини приїхала поліція, ОСОБА_1 заявила прибувшим працівникам поліції, що за кермом була вона. На їх пропозицію пройти огляд за допомогою алкотестеру Драйгер погодилася, будучи впевнена в позитивному для неї результаті цього тесту. Дані обставини можуть бути підтвердженні свідченнями власника автомобіля MAZDA CX, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 . При цьому, навіть сам первинний факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних сумнівів щодо доведеності вини цієї особи, а тим більше при відмові особи від визнання своєї вини. В поясненнях іншого водія також не зазначено, хто саме був за кермом автомобіля марки MAZDA CX, д.н.з. НОМЕР_1 . Відсутність доказів керування ТЗ рівне відсутності складу адміністративного правопорушення (ст.130 КУпАП), навіть якщо особа перебувала у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції). Відеозапис з нагрудних камер повинен бути здійснений безперервно та відображати всі події адміністративного правопорушення. Камера №473474 не вказана в протоколі як така, що додатна до нього в якості доказу. Втім вона також не містить доказу знаходження ОСОБА_1 за кермом в момент зіткнення з іншим ТЗ, а фіксує лише обставини проходження огляду в медичному закладі. Зображення ж на камерах, зазначених в протоколі, містить численні зупинки, відсутність зображення, що не дозволяє побачити повно та безперервно всі обставини досліджуваної події. Надані суду документи містять численні протиріччя та процесуальні недоліки: ОСОБА_1 не була повідомлена про проведення відеозапису, їй не було роз`яснено порядок застосування цього технічного засобу; в матеріалах справи маються два результати тесту, причому вони містять різні результати; при проходженні огляду як на місці пригоди так і в медичному закладі ОСОБА_1 не була проінформована про порядок застосування спеціального технічного засобу, їй не був наданий сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювального засобу; в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння відсутній підпис ОСОБА_1 або відмітка поліцейського про її відмову від підпису; не зазначений результат огляду; у матеріалах справи відсутнє Направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, яке згідно п.12 глави 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння …., затвердженої наказом МВС, МОЗ 09.11.2015 року №1452, зареєстрованою в Міністерстві юстиції 11.11.2015 року за №1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння…., згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський має надати для направлення особи до найближчого закладу охорони здоров`я; при накладанні стягнення за адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому ці документи необхідно долучити до матеріалів справи. Просив закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

В судовому засіданні від 04.09.2024 представник притягуваної заперечував проти протоколів. Зазначив, що склад правопорушення не підтверджується належними доказами. Так не доведено факт керування притягуваною транспортним засобом. Відеозапис починається після 24 хвилини, після події, як то зафіксовано в протоколі. На початку зафіксований стоячий автомобіль, біля якого знаходяться працівники поліції, власник та водій автомобіля MAZDA CX, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 та пасажир ОСОБА_1 . Сам автомобіль був придбаний за добу до ДТП. Побоюючись сварки з чоловіком за ДТП з новим автомобілем, свідок ОСОБА_4 попросила, щоб пасажирка ОСОБА_1 сказала, що саме вона була за кермом. Тому на відео й не заперечувала факт керування. Однак це не відповідає дійсності. Після початку розгляду адміністративних матеріалів справи за ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 почала казати, що вона не була за кермом, однак поліцейські вже не брали це до уваги. Тому ОСОБА_1 відмовлялася підписувати протоколи. Вина не може обґрунтовуватись припущеннями.

В судовому засіданні від 04.09.2024 притягувана ОСОБА_1 повністю підтримала позицію адвоката. Зазначила, що все було вірно ним сказано.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні від 04.09.2024 пояснила, що купила автомобіль за день до ДТП. Тільки сіла за кермо і вдарила відразу інше авто. Вона дуже злякалася свари з чоловіком, тому попросила ОСОБА_1 сказати нібито, що саме та була за кермом. Хоча дійсно керувала автомобілем саме ОСОБА_4 і в той час як ОСОБА_1 їхала з нею в автомобілі на пасажирському сидінні.

ОСОБА_1 в судове засідання 24.09.2024 не з`явилася, проте її представник надав заяву про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення притягуваної, представника притягуваної, свідка, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положенні» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як встановлено з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння та встановлений позитивний результат, однак будь-яких доказів дійсного керування притягуваною транспортним засобом суду не надано.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП та п. 2.9 «а» ПДР встановлюється відповідальність водія саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Для виявлення правопорушення транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, тобто, до зупинки транспортний засіб має знаходитися в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли транспортний засіб рухається. Саме по собі знаходження особи у транспортному засобі навіть і за кермом у стані сп`яніння не має наслідком склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, так як така особа не керує транспортним засобом.

Чинне законодавство, зокрема, Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення наведено в пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, знаходження біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Відповідна позиція висвітлена в постанові Одеського апеляційного суду по справі №522/1939/22 від 09.09.2022 року.

Крім того, Одеський апеляційний суд по справі №522/864/20 від 13.11.2022 року зазначив, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання особою функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись, під керуванням конкретної особи.

З матеріалів справи вбачається, що відсутній зафіксований належним чином факт безпосереднього керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що також підтверджується поясненнями свідка.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис, який не надає суду можливості встановити повній хід фактичних обставин справи.

Так, відеозапис з камери 475776 починається о 12 год.04 хв., тобто через 24 хвилини після правопорушення, час скоєння якого зазначений в оскаржуваному протоколі в 11 год.40 хв. Дане відео фіксує лише стоячий автомобіль марки MAZDA CX д.н.з. НОМЕР_1 та стоячих біля нього ряду осіб в т.ч. ОСОБА_1 та власника автомобіля ОСОБА_4 , тобто відсутня фіксація факту знаходження ОСОБА_1 за кермом даного ТЗ під час його руху, відсутня фіксація факту знаходження її за кермом на час закінчення такого руху, що позбавляє можливості встановити об`єктивну сторону ст.124, ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відеозапис з нагрудних камер повинен бути здійснений безперервно та відображати всі події адміністративного правопорушення.

Камера №473474 не вказана в протоколі як така, що додатна до нього в якості доказу. Втім вона також не містить доказу знаходження ОСОБА_1 за кермом в момент зіткнення з іншим ТЗ, а фіксує лише обставини проходження огляду в медичному закладі.

Зображення ж на камерах, зазначених в протоколі, містить численні зупинки, відсутність зображення, що не дозволяє побачити повно та безперервно всі обставини досліджуваної події.

Обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений чинним законодавством.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено у судовому засіданні, поліцейськими були порушені вимоги чинного законодавства.

Доказів протилежного, які б свідчили про зворотне та про дотримання поліцейськими вимог чинного законодавства суду не надано.

Отже й достатніх доказів керування транспортним засобом притягуваною не надано.

Також, ОСОБА_1 відмовилася від підпису протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, чеку Драгера, Акту та решти документів, що додатково, на думку суду, свідчить про незгоду притягуваної обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для встановлення «обґрунтованості висунутого обвинувачення» у справі мають міститися достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою докази, які в сукупності доводять винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно з принципом доведеності вини «поза розумним сумнівом».

Отже, достатніх доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, поліцейським суду не надано.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Принцип 7 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій визначає, що обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частинами 1-2 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

За таких умов, суд вважає, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керувала транспортним засобом та скоїла ДТП є безпідставними та не підтверджуються достатніми доказами, які були надані суду.

З урахуванням чого суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням приписів ст. 62 Конституції України, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які достатні докази, які б беззаперечно доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 283 285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя А.С. Адамов