ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/742/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.2 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

- захисника особи, яку притягнено до адміністративної відповідальності, адвоката Кметика Я.С.,

- потерпілої ОСОБА_2 .

- представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Чапаєвої Г.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Кметика Я.С. на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 30 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок )гривень в дохід держави.

Як визнав суд, 19.08.2024 о 12:00 ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство економічного характеру, а саме забрав ключі від будинку, чим позбавив її можливості користуватись житлом, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої особи.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Кметик Я.С. вважає постанову Тернопільського міськрайонного суду від 30.09.2024 року відносно ОСОБА_1 незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що самі по собі конфліктні стосунки щодо цивільного спору між колишнім подружжям щодо спірного майна, не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Вважає, що матеріали справи не містять належних доказів, які б беззаперечно підтверджували вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно потерпілої ОСОБА_2 .

На переконання апелянта, судом не було встановлено тих обставин, що ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_1 за вказаною в протоколі адресою не проживають з огляду на те, що вказаний садовий будинок лише будується, та не зданий в експлуатацію, а відтак є лише будівельними матеріалами, а не житлом в якому можна проживати.

Крім цього, зазначає, що ОСОБА_1 являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 04.10.2023, а відтак, у відповідності до вимог п. 13 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір звільняється від сплати судового збору.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції від 30.09.2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Кметика Я.С., які підтримали подану апеляційну скаргу та просять її задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження у справі; потерпілу ОСОБА_2 та її представника адвоката Чапаєву Г.М., які просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

Статтею 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суд повинен з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повторно вчинила домашнє насильство, виходячи з його законодавчого визначення.

Згідно з пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

За змістом вказаного Закону визначення домашнього насильства має широкий елементний склад, який може проявлятися в різних комбінаціях дій і навіть бездіяльності.

Одним з проявів домашнього насильства є економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг із лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

В обґрунтування висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак інкримінованого йому правопорушення, а саме домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь економічного характеру, які полягали у позбавленні потерпілої житла, суд першої інстанції у рішенні зазначив:

- копію витягу із підсистеми Адмінпрактика від 19.08.2024 р.;

- копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію;

- копію постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.11.2024 р.;

- відеозапис, наданий ОСОБА_2 ..

Проте, в порушення вимог ст.ст.245, 252 КУпАП суд першої інстанції не проаналізував належним чином ці докази, і, відповідно, належним чином не мотивував свій висновок на предмет того, чому вони були прийняті до уваги як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Так, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Таким чином, зафіксовані у протоколі відомості про вчинене правопорушення можуть бути оцінені судом як доказ у справі щодо наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення лише за умови їх підтвердження іншими об`єктивним даними. Однак, таких даних суд першої інстанції у своєму рішенні не навів.

Апеляційний суд звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 280073 від 14.09.2024 р., який був предметом розгляду місцевого суду, зазначено, що ОСОБА_1 забрав ключі від будинку та не дав змоги користуватися житлом. Разом з тим, в протоколі про прийняття заяви про про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.08.2024 р. ОСОБА_2 повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 поміняв замки в приміщенні будинку.

Окрім того, згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення інкриміновані ОСОБА_1 дії останній вчинив 19.08.2024 о 12 годині. Проте, з пояснень особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , наданих в суді апеляційної інстанції, у цей час він знаходився за місцем своєї роботи у КНП ТОМЦСНЗ. При цьому, потерпіла ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснила, що 19.08.2024 р. вона звернулася із заявою в поліцію, а в будинок вона не могла потрапити, у зв`язку з тим, що не підходив ключ до зміненого замка, 17.08.2024р.

Також, ОСОБА_1 стверджував, що після заміни замків у будинку, він надав ключі ОСОБА_2 .

Вказані обставини залишились поза увагою місцевого суду і такі суперечності не були усунуті, в тому числі і внаслідок того, що потерпіла ОСОБА_2 судом першої інстанції не допитувалась.

Також, без належної оцінки суду першої інстанції залишилось те, що місцем реєстрації потерпілої ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , куди згідно матеріалів провадження не могла потрапити потерпіла, знаходиться незавершене будівництво і фактично такий будинок не має статусу житлового приміщення.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості чи документально підтверджені докази стосовно того, хто є власником вказаного вище приміщення і яке безпосереднє відношення до такого приміщення має потерпіла ОСОБА_2 .

Крім того, сумнівним з погляду на належність та допустимість як доказу є відеозапис, зроблений потерпілою ОСОБА_2 , на якому відображено як вона не може відкрити наявним у неї ключем двері в будинку. Зокрема, відеозаписом не зафіксовано за якою адресою знаходитися приміщення, в якому потерпіла не може відкрити двері, а також відсутні докази, що потерпіла намагається відкрити двері ключем, яким попередньо відкривався замок у таких дверях.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, не дають підстав стверджувати, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки домашнього насильства економічного характеру, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні докази, що ОСОБА_1 умисно та свідомо не впускав свою колишню дружину ОСОБА_2 до помешкання, в якому вона б була зареєстрована чи мала право на проживання з інших підстав, і тим самим позбавив її права на житло.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за якою його Тернопільським міськрайонним судом притягнуто до адміністративної відповідальності, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Кметика Я.С. задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст. 173-2 КУпАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя