Справа № 458/277/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2024 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана справа № 458/277/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно вимог ст.278 КУпАП справа про адміністративне правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку підвідомча Турківському районному суду Львівської області. Відповідно до ст.221 КУпАП судді районних судів розглядають справи про адміністративне правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно супровідного листа відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області за вихідним №1095/01/60-2024 від 11.03.2024 року на адресу Турківського районного суду Львівської області було скеровано матеріали на 10 аркушах з компакт-диском із відеозаписом події, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, які надійшли в Турківський районний суд Львівської області 14.03.2024 року за вхідним №1076/24.

Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №045889 від 08.03.2024 року, складеним інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Дем`яновським Р.В., вбачається, що 08.03.2024 року о 22.44 год в с. Ільник по вул. Центральна, 125 Самбірський район Львівська область ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому лікувальному закладі відмовився, що зафіксовано на відео, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

Поліцейський, складаючи відносно згаданої особи протокол про адміністративне правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку вбачав в діях такої особи порушення.

ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП був присутній, йому роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП, повідомлено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст.277 КУпАП, протокол відмовився підписати, письмових пояснень не надав.

Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини у їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.1 КУпАП завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч.2 ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Розділом 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.

Вимогами п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану алкогольного сп`яніння, визначена Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція); Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103 (далі по тексту Порядок).

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, що відсутні обставини, що виключають розгляд справи, оскільки протокол про адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку складений уповноваженою державою особою, оскільки від імені органів Національної поліції оформляти справи про адміністративні правопорушення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали свідчать про подію та склад адміністративного правопорушення, про осудність особи, яка вчинила протиправну дію, про вчинення дій собою не в стані крайньої необхідності.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи не закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що з метою вжиття заходів щодо повідомлення особи про судове засідання ОСОБА_1 сповіщено про час, дату і місце розгляду справи в передбачений і дозволений спосіб.

Судові засідання по справі призначалися 26.03.2024 року, 02.04.2024 року, 04.04.2024 року, 11.04.2024 року, 30.04.2024 року, 02.05.2024 року, 29.05.2024 року, 10.06.2024 року, 17.06.2024 року, 03.07.2024 року, 11.07.2024 року, 19.08.2024 року, 12.09.2024 року, 23.10.2024 року.

В судове засідання ОСОБА_1 прибув, свою провину в складеному відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не визнав, пояснив, що транспортним засобом не керував, оскільки такий засіб не перемувався, жодних порушень він не вчиняв, вважає дії працівника поліції протиправними, підтримує клопотання про закриття провадження оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Миньо М.М. просив закрити провадження у справі, оскільки працівники поліції на місці не з`ясували фактичних обставин справи та прийшли до помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 припустився порушень, оскільки його довіритель не припускався до порушення Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, транспортний засіб працівники поліції не зупиняли, на момент під`їзду працівників поліції стояв з вимкненим мотором, працівник поліції в складеному протоколі допустив порушення Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у зв`язку з чим просив закрити провадження оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд звертає увагу, що неналежним чином оформлений адміністративний протокол створює перешкоди для повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин по справі та не може бути належним підтвердженням вчинення правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити усі необхідні дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності задля встановлення дійсних обставин справи та ідентифікації правопорушника. Недотримання цієї вимоги має наслідком відправлення протоколу на доопрацювання.

Згідно п. 4, п. 5 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, довідку про належність транспортного засобу.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Системний аналіз вказаних норм вказує на те, що для настання відповідальності за порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху і, як наслідок, притягнення до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАПП, необхідною умовою є саме керування особою транспортним засобом.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функції водія під час руху транспорту, незалежно від того, чи управляє він самохідною машиною, що рухається своїм ходом, або на причепі в іншої машини. При цьому не має значення, де, у якому місці особа управляла транспортом. Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Для настання відповідальності не має значення, як довго управляв винний транспортним засобом. Проступок вважається закінченим з того моменту, коли особа, яка перебувала у стані сп`яніння, надала руху транспортному засобу. На відео, які є в матеріалах справи не має чіткого моменту на якому видно, хто здійснював керування транспортного засобу, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відеозаписом, який долучений до матеріалів протоколу, вбачається, що такий не в повній мірі відображає подій, які відбувалися при складанні протоколу про адміністративне правопорушення (не відображено факту керування транспортним засобом).

Наявний в матеріалах справи відеозапис є фрагментарним, на такому зафіксовано не в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи, а саме в відеоматеріалах чітко чути, що ОСОБА_1 заявив працівнику поліції, що він не керував даним транспортним засобом, інспектор не звернув на це уваги, чим грубо порушив ст. 245 КУпАП.

Із відеозапису наданого працівниками поліції видно, що на місці події працівники поліції не дотримались законної процедури яка закріплена в п.4 ст.3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Наказом МВС 09.11.2015 року № 1452/735 не має, а саме працівники поліції не вказали ніяких ознак для того, щоб запропонувати ОСОБА_1 пройти освідчення в медичному закладі.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що працівниками поліції не було надано належних, допустимих доказів щодо факту керування транспортним засобом, а для притягнення особи до відповідальності за вказаною статтею повинні бути дві обов`язкові умови, а саме те, що особа перебуває в стані сп`яніння та керує транспортним засобом. Друга обов`язкова умова в даній ситуації є не підтвердженою

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

На відеозаписах під назвою 01960__0004А та 01960__0005А працівники поліції підходять до транспортного засобу, який знаходився в незаведеному стані, у якому на місці водія сидить ОСОБА_1 , який повідомив, що він не їхав, на що працівник поліції почав вимагати пред`явити йому документи та щоб ОСОБА_1 відкрив двері транспортного засобу. ОСОБА_1 повідомив, що бажає, щоб йому надали докази керування, на що працівник поліції повідомив, що не зобов`язаний йому нічого доказувати і зараз нічого доказувати не буде, а пред`явить докази у суді, при цьому працівник поліції ознак алкогольного сп`яніння не називає.

Як вбачається із відеозапису працівник поліції не повідомляв ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу, хоча вважав, що він зупинив даний транспортний засіб, який, водночас, як вбачається із відеозапису, не перебував у русі. В подальшому працівник поліції висловив вимогу пред`явити посвідчення водія, назвавши причиною перевірки документів сам факт руху транспортного засобу. Варто зауважити, що вимога працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння висловлена не у зв`язку із виявленням працівником поліції у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, визначених інструкцією, а у зв`язку з тим, що працівником поліції встановлено сам факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Навіть у разі встановлення факту руху транспортного засобу, дана обставина не дає сама по собі підстав працівнику поліції для висловлення вимоги водію такого транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння.

Як вбачається із відеозаписів, спілкування із ОСОБА_1 здійснював працівник поліції, який представився як ОСОБА_2 . Водночас протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 045889 було складено ОСОБА_3 . Працівником поліції ОСОБА_3 також було складено акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, зазначеними у акті. Водночас даний працівник поліції не спілкувався із ОСОБА_1 , відтак не міг виявити будь-які ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема таку ознаку як «запах алкоголю з порожнини рота».

Неодноразово викликані судом для надання пояснень працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не прибули.

В контексті статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1. р. II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 законодавець не наділяє поліцейського ані правом, ані обов`язком щодо висловити водію вимогу пройти огляд на стан сп`яніння за власним вибором та бажанням без наявності на те законних підстав.

Тобто обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння виникає у разі виявлення працівником поліції у водія ознак алкогольного сп`яніння та доведення до відома особі працівником поліції про те, що ним було виявлено такі ознаки. У разі, якщо працівником поліції не було повідомлено водію про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, а запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння без наведення підстави, водій не зобов`язаний проходити такий огляд.

До матеріалів справи долучено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток № 2 до Інструкції), у якому відсутня інформація про дату та час його складання, крім цього всупереч вимогам (додаток № 2) не зазначено номера спеціального технічного засобу, за допомогою якого проведений огляд.

До матеріалів справи долучено Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток № 1 до Інструкції). Водночас у даному направленні не зазначена дата (число, місяць та рік), внаслідок чого ним не може бути підтверджено факт направлення ОСОБА_1 до медичного закладу в день, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім цього всупереч вимогам (додаток № І) не зазначено номера спеціального технічного засобу, за допомогою якого проведений огляд, серії та номера протоколу про адміністративне правопорушення, складеного поліцейським.

Відтак, суду не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а відтак, що в нього, як водія, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, виник обов`язок проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Суду в цій справі не надано належних та достатніх доказів щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, такі обставини не знайшли свого підтвердження і дослідженим в ході розгляду справи відеозаписом з місця події. Інших доказів суду не надано.

Суд вважає, що складений адміністративний протокол і інші матеріали не в повній мірі відображають об`єкт суспільних відносин у справах про адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, оскільки об`єктивна сторона такого правопорушення полягає у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказаних вимог щодо формулювання суті адміністративного правопорушення не було дотримано, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити фактичні обставини правопорушення, що ставиться в провину особі, щодо якої складено протокол, а потім дати правильну юридичну кваліфікацію вчиненого винним адміністративного правопорушення.

Адміністративні матеріали оформлені в порушення вимог п.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено інші документи та матеріали про адміністративне правопорушення, що містять інформацію про правопорушення.

Відтак, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, оцінивши всі докази, беручи до уваги пояснення учасників справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Вказаних вимог щодо формулювання суті адміністративного правопорушення не було дотримано, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити фактичні обставини правопорушення, що ставиться в провину особі, щодо якої складено протокол, а потім дати правильну юридичну кваліфікацію вчиненого винним адміністративного правопорушення.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно з вимогами 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, оцінивши всі докази, беручи до уваги пояснення учасників справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги те, що в діях ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст.247 КУпАП.

Оскільки адміністративне стягнення не застосовується, відтак підстав для стягнення судового збору відповідно до ст.40-1 КУпАП немає.

Керуючись ст.ст. 33,36,40-1,130, 221,280,283,284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвоката Миньо Миколи Миколайовича про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення № 458/277/24 номер провадження 3/458/188/2024 порушеній відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - задовольнити.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення № 458/277/24 номер провадження 3/458/188/2024, порушеній на підставі протоколу ОБ №045889 від 08.03.2024 року, складеним інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Дем`яновським Р.В. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 28.10.2024 року.

Суддя Р.І. Ференц