Провадження № 3/734/70/24 Справа № 734/4785/23
ПОСТАНОВА

іменем України

22 травня 2024 року смт Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., за участю секретаря судових засідань Ієвлевої О.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Павленка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП України,-

в с т а н о в и в:

04.10.2023 о 23 год. 24 хв. на 80 кілометрі автодороги Київ-Чернігів-Н.Яриловичі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Drager-ARLM 0352, результат позитивний 1,73 ‰ (тест №784). Своїми діями, ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 а, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та показав, що 04.10.2023 святкував присвоєння звання командиру. Близько 22-ї години надійшла команда доставити дрон з м.Києва у Сумську область. Оскільки більше нікого не було, вирішив зробити це самостійно, розуміючи, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Разом з ним їхав ОСОБА_3 , який не міг сісти за кермо, оскільки не має досвіду керування транспортним засобом з механічною коробкою передач. По дорозі був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. На місці пояснював працівникам поліції ціль поїздки. З результатами огляду був згоден. Оскільки поспішав то погодився та відписав надані документи.

Свідок ОСОБА_3 показав, що є військовослужбовцем УДО та є підлеглим ОСОБА_1 04.10.2023 відмічали отримання чергового звання. У вечері надійшов усний наказ негайно привезти квадрокоптер до місця несення служби. Поїхали вони у двох з ОСОБА_1 . По дорозі були зупинені працівниками поліції. Під час спілкування останні виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували прийти огляд. Після продуття останнім Драгера результат виявився позитивним. Після цього вони поїхали далі.

Захисником подано суду правову позицію, у якій він просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки дії вчинені ним у стані крайньої необхідності. Свої вимоги мотивує тим, що військовослужбовців УДО ОСОБА_1 разом Бедоєвим 04.10.2023 у вечірній час було терміново направлено до Сумської області для виконання бойового завдання. Інших військовослужбовців, які б мали право керувати транспортним засобом в автомобілі не було. Після зупинки автомобіля працівниками поліції, ними неодноразово повідомлялося, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та прямує з метою виконання окремих завдань, пов`язаних з відсіччю збройної агресії проти України. З огляду на викладене, на думку сторони захисту, зазначені дії ОСОБА_1 вчинені у стані крайньої необхідності, оскільки отримавши наказ командування про негайне прибуття в зону бойових дій для виконання службових обов`язків, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, він, як військовослужбовець повинен був сумлінно та своєчасно виконати цей наказ. З огляду на наявні можливості та відповідну обстановку, ним було прийнято рішення про виконання наказу командира саме у той спосіб, який в подальшому став підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім цього, захисник звертає увагу суду про те, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців та резервістів під час проведення зборів…, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу Військової служби правопорядку в Збройних Силах України… Відтак, на думку захисника, працівники поліції, провівши огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, діяли неправомірно та у порушення норм чинного законодавства. Також, захисник вважає, що диск, на якому зафіксовано події на боді-камеру поліцейського додано до протоколу незаконно.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 2.9. «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі,чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В той же час, ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 04 жовтня 2023 серії ААД № 520883, відповідно до якого 04.10.2023 о 23 год. 24 хв. на 80 кілометрі автодороги Київ-Чернігів-Н.Яриловичі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Drager-ARLM 0352, результат позитивний 1,73 ‰ (тест №784). Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала, та особу, що притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення та суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та який ОСОБА_1 підписав;

- роздруківкою тесту приладу Alcotest 7510, прилад № ARLM 0352 щодо огляду ОСОБА_1 . Результат огляду склав 1.73 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відповідно до якого, у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови), було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager ARLM 0352. Результати огляду позитивний 1.73 ‰. У даному акті міститься підпис ОСОБА_1 у графі «З результатами згоден»;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, як працівники поліції підходять до транспортного засобу Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 . Як з`ясовується у подальшому водієм даного т/з є ОСОБА_1 , який пред`явив службове посвідчення та пояснив, що прямує на Північ. Під час спілкування працівники поліції виявляють у останнього ознаки алкогольного сп`яніння. На питання, чи вживав алкоголь, ОСОБА_1 відповідає, що ні. Надалі працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у лікарні. ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на місці. Після продуття алкотестера результат виявляється позитивним - 1.73 ‰. ОСОБА_1 погоджується із результатом та жодних заперечень не висловлює. Після цього поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 його права, повідомляє, що його відсторонено від керування транспортним засобом та складає протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності доводять винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності.

Зокрема, не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 686/5225/17.

Відповідно до ст.ст. 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої обов`язки, а також утримуватись шкідливих для здоров`я звичок.

Відповідно до ст. 4 абз. 7 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Разом з тим, достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє воєнний стан, під час якого військовослужбовці мають бути готові цілодобово виконувати обов`язки військової служби, ОСОБА_1 вжив алкогольні напої, після чого керував транспортним засобом.

З дослідженого відеозапису вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу перебуває у цивільному одязі, поводить себе спокійно, повільно, погоджується пройти огляд на стан сп`яніння, не повідомляє про те, що діє в стані крайньої необхідності і виконує невідкладне службове завдання та не пред`являє про це жодного документа. Також на відео зафіксовано, як працівники поліції оглядають салон транспортного засобу та ящики, які в ньому знаходяться. При цьому квадрокоптера, про який заявляли ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у судовому засіданні на відео не зафіксовано.

Будь-яких даних, що ОСОБА_1 вживав дії щодо усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода, матеріали справи не містять. До пояснення свідка ОСОБА_4 суд ставитися критично, оскільки він є товаришем по службі ОСОБА_1 , тому явно зацікавлений у позитивному рішенні суду для останнього.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, які б доводили, що керування останнім автомобілем у стані алкогольного сп`яніння - 1,73‰ є виправданим та терміновим у даному конкретному випадку, зважаючи на значну небезпеку та загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

Що стосується доводів захисника з приводу того, що працівники поліції незаконно провели огляд військовослужбовця ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Отже дії працівників поліції при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідають вимогам «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735.

Відеозапис, що міститься у матеріалах справи не є недопустимим доказом, як вважає захисник, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Інші доводи, які викладені захисником у клопотанні про закриття провадження не заслуговують на увагу, оскільки не є визначальними при встановленні вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Істотних порушень з боку працівників поліції судом не встановлено.

При цьому суд зазначає, що визнання доказу недопустимим можливе не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод, гарантований Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд, дотримуючись вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП вважає за необхідне призначити його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Разом з тим, у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з виконанням військового обов`язку або службових обов`язків, відтак він не звільняється від сплати судового збору.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605, 60 грн., які слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 27, 40-1, ч. 1 ст. 130, 266, 283, 284, 287 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , в дохід держави грошові кошти в розмірі 605 грн. 60 коп. судового збору.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом 10 діб.

Постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Повний текст постанови виготовлено 23.05.2024 року.

Суддя