ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/13829/24

Провадження № 3/947/2982/24

29.05.2024 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Прохоров П.А. розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 1995 року народження, прож.: АДРЕСА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, ВАД №303460.

В С Т А Н О В И В:

24.04.2024 року близько о 05.50 годин за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 порушила вимоги діючого ТЗП серії АА274315 від 24.04.2024 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності ) фізичного ,психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів,на які потерпілий має передбачене законом право,тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування вразі винесення такого припису,- тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить зокрема терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Статтею 29 вказаного Закону визначено відповідальність за вчинення домашнього насильства, а саме: кривдник, який порушив вимоги спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ст. 25 України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 роз`яснені положення статті 173-2 КУпАП про притягнення до відповідальності за невиконання термінового заборонного припису стосовно кривдника, зобов`язання повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ Національної поліції України за місцем учинення домашнього насильства, а також про право оскарження термінового заборонного припису стосовно кривдника до суду, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у відповідних графах припису про роз`яснення вказаних норм.

Копія термінового заборонного припису також була вручена ОСОБА_1 , про що свідчить її підпис. Вказаний терміновий заборонний припис ОСОБА_1 не оскаржувала.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, сповіщена належним чином, причину неявки не сповістила.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Права, передбачені ст.268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснені в період складання протоколу.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, суд дослідивши обставини справи, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, та яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за порушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Так, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності також підтверджуються зібраними в порядку ст.251 КУпАП доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Суд при накладенні стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що дії правопорушника були направлені на вчинення домашнього насильства.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.33 - 35, 251, 268, 278, 280, 173-2, 294 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»

Постановив:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 - 2 ч.2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя Прохоров П. А.