Справа №585/1179/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євтюшенкова В. І.
Номер провадження 33/816/487/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Демченко А.Д., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Яковця Є.О. на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 08 березня 2023 року о 19 год. 57 хв. в с. Сміле Роменського району по вул. Центральній, керував автомобілем Део Сенс, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку на визначення стану сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Яковець Є.О. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену постанову, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтовування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що дослідженими під час розгляду даної справи доказами фактично спростовується висновок суду про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, навпаки, на відеозаписі чітко зафіксовано те, що останній наполягав на проведенні такого огляду. Крім того, медичний працівник отримав згоду ОСОБА_1 на проходження огляду, але безпідставно наполягав на підписанні ним саме письмової згоди.

На думку апелянта, такі дії ОСОБА_1 явно не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не свідчать про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також, апелянт наголошує на тому, що під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції фактично була відсутня «сторона обвинувачення», у судове засідання з`явився поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення та надав свої пояснення лише про фактичні обставини і не клопотав про дослідження жодних доказів, не просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а прокурор у судовому розгляді участі не приймав. Незважаючи на те, що жодна уповноважена державою особа не наполягала на притягненні ОСОБА_1 до відповідальності, суд за власної ініціативи досліджував докази, оформлені поліцією, і зрештою, визнав останнього винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, фактично перебравши на себе функцію обвинувачення і втратив неупередженість.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини та практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, апелянт вважає, що є підстави для висновку, що у даному випадку «поза розумним сумнівом» не доведено наявність у його діях ознак складу ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Яковець Є.О. просив здійснити апеляційний розгляд за його участі у режимі відеоконференції, на задоволення чого апеляційним судом було прийнято відповідне рішення. Однак, у визначений день та час, захисник на відеоконферензцзв`язок не вийшов і причин, які стали для того підставою, не повідомив.

З врахуванням зазначеного, а також тих обставин, що при апеляційному розгляді даної справи приймає участь ОСОБА_1 , в інтересах якого була подана апеляційна скарга, і який не заперечував про розгляд справи без захисника, апеляційний суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності апелянта захисника Яковця Є.О.

А тому, заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку поданої його захисником апеляційної скарги, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснював, що в той день рухався по селу Сміле Роменського району, у нього задзвонив телефон, він зупинився, увімкнувши «аварійку». У цей час до нього під`їхали працівники поліції, службовий автомобіль яких був з увімкненнями проблисковими маячками та виїхав не зрозуміло звідки. ОСОБА_2 вказував, що хворіє на астму та користується спеціальним балончиком з лікувальним спреєм, і можливо від цих ліків був запах, схожий на запах алкоголю, хоча ліки спирт не містять, але від них кислий запах з ротової порожнини, а чи казав про це поліцейським, не пам`ятає. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння погодився поїхати у лікарню, бо так надійніше, і у лікарні йому запропонували підписати документ про добровільне освідування, від чого він відмовився, оскільки приїхав не туди не за своєї ініціативи. Направлення працівники поліції не склали і робили все не по процедурі, свідків, також, залучено не було. У лікарні він попросив надати йому направлення, виписане поліцейськими, проте йому відмовили в цьому, з посиланням на те, що він відмовляється писати заяву на добровільне освідування.

Захисник ОСОБА_3 у своїх поясненнях посилався на відсутність доказів вини його підзахисного у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, вказуючи, також, і на те, що на відео відмова ОСОБА_1 від проходження огляду не зафіксована. Крім того, захисник зазначав, що ОСОБА_1 страждає на бронхіальну астму і вживає препарати, які мають спиртову основу, та що у протоколі про адміністративна правопорушення не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, які нібито мав останній.

В судовому засіданні, також, було допитано і ряд свідків.

Так, допитаний в якості свідка інспектор СРПП Роменського РВП ОСОБА_4 суду пояснив, що 08 березня 2023 року вони з напарником патрулювали в с. Сміле Роменського району, зупинили автомобіль Део Ланос, червоного кольору під керуванням, як було встановлено, ОСОБА_1 . Він ( ОСОБА_4 ) підійшов до автомобіля, водій ( ОСОБА_1 ) відчинив двері і по зовнішнім ознакам та по запаху, було зрозуміло, що останній перебував у нетверезому стані. Вони запропонували водієві пройти огляд на місці зупинки транспортного засобі, від чого він відмовився. Після цього він ( ОСОБА_4 ) запропонував поїхати в лікарню, на що ОСОБА_1 погодився, попросився відігнати автомобіль у безпечне місце. Він ( ОСОБА_4 ) сів до ОСОБА_1 в автомобіль, перегнали його, після чого пересіли у службовий автомобіль та поїхали в м. Ромни у лікарню. В лікарні ОСОБА_1 поводився нагло та зухвало, неадекватно і не пройшов огляд, лікар пояснив, що розцінює його поведінку як пасивну відмову від проходження огляду. ОСОБА_1 погрожував йому ( ОСОБА_4 ), був у стані сильного сп`яніння, лікар пропонував йому пройти огляд, але останній не виконував вимоги лікаря, і все це знімалось на відео. При цьому свідок вказував, що ОСОБА_1 конкретно не говорив, що відмовляється від огляду, але і не робив нічого, щоб його пройти.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що працює в Роменській ЦРЛ. 08 березня 2023 року їй зателефонував ОСОБА_1 , який є її дядьком, та попросив, щоб вона прийшла в лікарню і його підтримала. Він був у приймальному відділенні психлікарні. Коли вона прийшла, лікар пояснив їй, що для проведення огляду потрібна добровільна згода на це ОСОБА_1 , а він наполягає на тому, щоб виписали направлення на проходження медогляду, і йому сказали, що на цьому розмова (яка тривала десь 40 хвили) закінчена. Вона в цей час стояла в коридорі. Крім цього свідок пояснила, ще у ліках, які приймає дядько, є характерний запах алкоголю і цей запах зберігається десь хвилин 10 після його вживання.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що є лікарем в КНП СОР «ОКСЛ 08 березня 2023 року у лікарню привезли ОСОБА_1 для проходження огляду. Дії ОСОБА_1 були направлені на неможливість проведення обстеження, що було розцінено як пасивна відмова. Він казав, що не може, не хоче і не буде ні дихати в прилад «Драгер», ні здавати на дослідження сечу. Спочатку, ОСОБА_1 просто сидів, потім встав, пішов до дверей, сказав, що не буде проходити обстеження. Йому поліцейській щось сказав, тоді він повернувся і знову сказав, що не буде проходити обстеження, ходив по кабінету туди, сюди, казав «то да, то ні». Якби ОСОБА_1 погодився, то обстеження б провели, в лікарні нікому а цьому не відмовляють. При цьому свідок вказував, що якщо особі пропонують пройти огляд, а особа відмовляється, то такий огляд проводити не можна. Він ( ОСОБА_1 ) спочатку погодився, а потім відмовився від огляду, і у зв`язку з відмовою останнього, Акт обстеження не заповнювався.

Незважаючи на такі пояснення ОСОБА_1 та його захисника, винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, була встановлена суддею з врахуванням як наданих свідками показань, так і відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських, який було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно останнього та проглянуто в судовому засіданні.

При цьому, вказаний відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом, у порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду, і саме його даними, на спростування апеляційних доводів, підтверджується як те, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 , так і його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

На вказаному відеозаписі, зокрема, зафіксовано і те, що у закладі охорони здоров`я, куди ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції як такий, що побажав пройти огляд не на місці зупинки транспортного засобу а у лікарні, лікар-нарколог запропонував йому підписати заяву на добровільну згоду на проведення огляду, від чого останній відмовився, що стало підставою для складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що Розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлено певний порядок огляду особи у закладах охорони здоров`я, що передбачає послідовну процедуру, якою не передбачено, що особа, яка погодилась на часткове проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, вважається такою, що такий огляд пройшла у повному обсязі. Наведені норми не надають права водію змінювати встановлений порядок, право водія полягає лише у виборі проходження огляду - на місці зупинки транспортного засобу, чи у закладі охорони здоров`я.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, на спростування доводів апелянта, апеляційний суд дійшов висновку, що факт відмови ОСОБА_1 , як водія, пройти, відповідно до визначеного порядку, огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, про що просить захисник в апеляційній скарзі, під час її апеляційного перегляду, не встановлено.

За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.