ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/486/24 Справа № 188/1354/22 Суддя у 1-й інстанції - Бурда П. О. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Боголіп Юлії Володимирівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, 04.11.2022 о 20 годині 32 хвилин в с. Дмитрівка Синельниківського району Дніпропетровської області по вулиці Станційна біля будинку № 57 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах з порожнини рота, млява та невиразна мова, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водій ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Боголіп Ю.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що повний текст постанови отирмано 30.12.2023 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що дії ОСОБА_2 неправильно кваліфіковані, оскільки містять скоріш ознаки п. 2.5 ПДР України, а не порушення п. 2.9а ПДР.

Вказує, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, а стояв біля автомобіля, відеозапис не містить обставин руху автомобіля.

Також зазначає, що наявний в матеріалах справи відеозапис не можна вважати належним доказом по справі, так як він є неповним.

Також вказує, що керування транспортним засобом є єдиним його джерелом доходу.

Посилається на те, що матеріали справи не містять відомостей на підтвердження належного роз`яснення ОСОБА_1 його прав.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції, відеозаписом чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Так, відповідно до відеозаписі зафіксовано момент зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 . Також зафіксовано як працівник поліції неодноразово пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу або у медичному закладі, при цьому останній вчиняє дії щодо ухилення від відповіді. Крім того, на відеозаписі видно як працівник поліції чітко роз`яснює ОСОБА_1 його права та обовязки.

Зафіксовані на відеозаписи обставини справи повністю узгоджується з викладеними обставинами в протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті працівника поліції, та сумнівів щодо правильності встановленого судом першої інстанції обставин не викликають.

Таким чином, переглянувши наявний в матеріалах справи відеозапис, апеляційний суд вважає доведеним той факт, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 , його було зупинено працівником поліції та ОСОБА_1 було вчинено дії щодо ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає такими, що направлені на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності, та до уваги не приймаються.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду як водій транспортного засобу, чим порушила вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи встановлені обставини справи, наявність відеозапису події, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання захисника про допит свідків.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 , як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження огляду був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності.

Наявні в матеріалах справи докази дають можливість встановити наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому визнають належними та допустимими.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Боголіп Юлії Володимирівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун