ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/5240/24 Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження №33/807/825/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Ярошенка О.О., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ярошенка О.О на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжі від 25 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 621893 від 1 травня 2024 року, суд першої інстанції встановив, що 30 квітня 2024 року приблизно о 14.25 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись біля будинку № 20 по вул. Севастопольська у м. Запоріжжя, будучи учасником ДТП, місце пригоди залишив.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Ярошенко О.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік не відповідає фактичним обставинам вчинення правопорушення та особі правопорушника.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що після ДТП ОСОБА_1 не залишав місце події. Так, здійснюючи рух заднім ходом, він відчув звук несильного удару, проте вирішив, що не розрахував траєкторію руху та наїхав на стовп, яким була огороджена територія ремонтних робіт. Почувши звук, він зупинився, подивився в дзеркало заднього виду. Проте, жодного транспортного засобу в дзеркалах видно не було, тому він поїхав. Підставою для цього могло бути, що в багажнику транспортного засобу ОСОБА_1 було складено багато речей, які не надали можливість бачити, що відбувається позаду та те, що автомобіль «Фольксваген», на який наїхав ОСОБА_1 , був припаркований не перпендикулярно вул. Севастопольській, а трохи під кутом, внаслідок чого цей автомобіль потрапив у «сліпу зону». Отже, ОСОБА_1 залишив місце ДТП не з метою уникнути відповідальності, а через те, що помилково оцінив ситуацію та не помітив контакт з іншим транспортним засобом.

Крім того, ОСОБА_1 мав поліс страхування, про що повідомив співробітників поліції. Про страховий випадок ОСОБА_1 повідомив і страхову компанію. Потерпілий до нього з питаннями відшкодування шкоди не звертався. Стороною захисту зроблений запит до страхової компанії з метою з`ясування, чи виплачувалась страхове відшкодування.

Вважає, що враховуючи наявність страхового полісу, незначний розмір шкоди та вказані вище обставини слідує, що позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення.

Зазначає, що право керування транспортними засобами необхідне ОСОБА_1 у повсякденній роботі, що підтверджується відповідним листом. Окрім того, ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем роботи. Має батька похилого віку, якого необхідно періодично відвозити до закладу охорони здоров`я.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував, про її існування останньому стало відомо після отримання з УПП в Запорізькій області повідомлення про необхідність здати посвідчення водія.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2024 року, постанову суду змінити та призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Так, матеріали провадження не містять відомостей на спростування тверджень адвоката Ярошенка О.О., заявлених ним у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду.

Суддя апеляційного суду, враховуючи вказане, дійшов до висновку, що ОСОБА_1 за таких обставин пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а відтак цей строк підлягає поновленню.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та місце проведення судового засідання в суді апеляційної інстанції, присутність його захисника адвоката Ярошенка О.О., який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_1 адвокат Ярошенко О.О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Заслухавши думку адвоката Ярошенка О.О., перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суддя апеляційного суду дійшов до таких висновків.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними в матеріалах справи доказами.

Зокрема, обґрунтовуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суд виходив з даних, встановлених постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2024 року в справі ЄУН 336/5238/24.

Враховуючи встановлені обставини, суддя апеляційного суду вважає, що суддя районного суду дослідив всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Разом з цим, проаналізувавши матеріали справи, доводи адвоката Ярошенка О.О. викладені в апеляційній скарзі, суддя апеляційного суду вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , суддя районного суду не врахував дані про особу правопорушника, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, суддя районного суду мотивуючи своє рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, послався на обставини правопорушення, данні про особу правопорушника, який постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2024 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, доводи скарги про накладення на ОСОБА_1 занадто суворого виду адміністративного стягнення за ст. 122-4 КУпАП заслуговують на увагу та є обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, - при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення поза увагою суду першої інстанції залишився ряд істотних обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та мають бути враховані при накладенні адміністративного стягнення, а також відомості про особу порушника, який позитивно характеризується за місцем роботи; має батька похилого віку, якого необхідно періодично відвозити до закладу охорони здоров`я, відшкодував шкоду потерпілому ОСОБА_2 , заподіяну ним ДТП, яка відбулась з його вини 30 квітня 2024 року. Також те, що право керування транспортними засобами необхідно ОСОБА_1 у повсякденній роботі, що підтверджується відповідним листом ТОВ « МІК».

Окрім того, суд зауважує, що характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення не свідчить про грубе порушення порядку користування цим правом, не містить ознак систематичності.

Враховуючи вищевказане, конкретні обставини справи, а також те, що суд першої інстанції не мотивував належним чином своє рішення щодо визначення адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами та не зазначив на підставі яких відомостей він прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 більш суворого адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 122-4 КУпАП, суддя апеляційного суду приходить до висновку про можливість пом`якшення стягнення та визначення його у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією цієї статті.

Отже, апеляційна скарга адвоката Ярошенка О.О. подана в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвоката Ярошенку Олександру Олеговича строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Ярошенка Олександра Олеговича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, змінити.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неподаткових мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В решті, постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/5240/24