ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2024 суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Пустовойт Т.В., при секретарі судового засідання Мазій І.В., за участю прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону Солопом В.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Лесика С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Володимирі матеріали, які надійшли з Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.172-16 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення №40 від 27.09.2024 ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою - т.в.о. командира 9 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на території ВЧ НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_1 , у порушенням вимог ст.ст.17,19,65 Конституції України, ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.5,45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, п. 4 «Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту», затвердженої наказом МО України № 604 від 29.11.2018, рішення командира ВЧ НОМЕР_1 , прийнятим за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення ВЧ НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_2 , маючи реальну можливість виконувати належним чином свої службові обов`язки, знаючи про факт самовільного залишення військової частини підлеглим військовослужбовцем солдатом ОСОБА_2 17.07.2024, не скерував у встановлений термін повідомлення на адресу органу досудового розслідування та Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про факт самовільного залишення ВЧ підлеглим військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_2 , внаслідок чого останній у період часу з 17.07.2024 по 19.08.2024 не був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Зазначено, що вказаними діями ОСОБА_1 допустив умисне невиконання військовою службовою особою покладених на нього службових обов`язків, вчинених в умовах особливого періоду, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-16 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав свою позицію, посилаючись на обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та службове розслідування, просив притягнути особу до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лесик С.І. заперечували проти наявності провини у інкримінованому адмінправопорушення, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 17.07.2024 о 15-00год під час проведення перевірки особового складу 9 запасної роти виявив відсутність на службі без поважних причин солдата резерву 9 запасної роти ВЧ НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , у зв`язку з чим одразу подав відповідний рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 , тим самим доповів про виявлений факт. А вже 18.08.2024 до нього була доведена інформація про те що він не скерував повідомлення на адресу ДБР про факт самовільного залишення ВЧ підлеглим військовослужбовцем. Зауважив, що його посада на той момент не підпадала під вимоги п.4 «Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту», а з Наказ командира №1234 від 02.08.2024, яким йому було доручено в термін до 07.08.2024 підготувати та скерувати заяву-повідомлення про кримінальне правопорушення за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_2 на адресу керівника ТУ ДБР у м.Львові та на адресу Спеціалізованої прокуратури, до нього доведено в усній формі тільки 18.08.2024.

Суд, заслухавши пояснення та доводи учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх в сукупності приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В Україні діє особливий період від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», з приводу чого сформульовано правову позицію Верховним Судом в постанові від 25.04.2018 року у справі № 205/1993/17-ц. Від 17.03.2014 року до сьогодні, Президентом України відповідного рішення про проведення інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймалось. Разом з тим, з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, отже, згідно положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України» в Україні діє особливий період.

Визначення «особливого періоду» міститься в абзаці 11 статті 1 ЗУ «Про оборону України», у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24 лютого 2022 року Президентом України підписано Указ « Про загальну мобілізацію» № 69/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.202, Строк проведення загальної мобілізації продовжується дотепер відповідно до Указів Президента України.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки?визначаються статутами Збройних Сил України, зокрема статтею 102, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Стаття 101 Статуту передбачає, що командир батальйону в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність батальйону, успішне виконання батальйоном бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, за стан і збереження озброєння, боєприпасів та інших матеріальних засобів батальйону і законність їх витрачання. Командир батальйону підпорядковується командирові бригади і є прямим начальником усього особового складу батальйону.

Відповідно до ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції України, неухильно виконувати вимоги військових статутів.

На підтвердження провини у вчиненні інкримінованого правопорушення надано докази, які досліджені в ході судового слідства, а саме протокол про адміністративні правопорушення №40 від 27.09.2024 року, заява-повідомлення про кримінальне правопорушення від 19.08.2024 за підписом Т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 , витяги з Наказів командира ВЧ НОМЕР_1 №173, від 13.08.2019, №155 від 23.07.2019, №191 і02.07.2024, №133 від 26.05.2022, №24 від 24.01.2023, №206 від 17.07.2024, №1113 від 17.07.2024, №1234 від 02.08.2024, акт службового розслідування від 02.08.2024, рішення командира ВЧ НОМЕР_1 , рапорт від 17.07.2024, довідка-доповідь №358, військовий квіток солдата ОСОБА_2 , контракт проходження військової служби, службова характеристика, медична характеристика, довідка ВЛК, пояснення, функціональні обов`язки старшого офіцера відділення з морально-психологічного забезпечення.

В судовому засіданні досліджено зокрема рапорт ТВО командира 9 запасної роти ОСОБА_5 скерований командиру ВЧ НОМЕР_1 щодо виявлення відсутності на службі без поважних причин солдата ОСОБА_2 , на якому мається відмітка вхід №1075 від 17.07.2024.

Отже ОСОБА_1 , після виявлення відсутності особи на службі невідкладно повідомив про це командира Військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 за №1234 від 02 серпня 2024, тимчасово виконуючому обов`язки командира 9 запасної роти лейтенанту ОСОБА_1 в термін до 07 серпня 2024 доручено підготувати та скерувати заяву-повідомлення про кримінальне правопорушення за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_2 на адресу керівника Третього слідчого відділу (з дислокацією в м.Луцьку) Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові та на адресу Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, в зоні діяльності скоєного правопорушення, для прийняття процесуального рішення з даного приводу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав на те, що даний Наказ командира до нього було доведено тільки 18 серпня 2024.

Будь яких належних доказів, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 в ході судового слідства не представлено, факт своєчасного доведення вищевказаного наказу до ОСОБА_1 не підтверджено. В той час, як в матеріалах справи міститься заява-повідомлення про кримінальне правопорушення датована 19.08.2024 за підписом Т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 , де виконавцем зазначений старший лейтенант ОСОБА_1 .

Пунктом 4 «Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту», затвердженої наказом МО України № 604 від 29.11.2018, передбачено, що у разі скоєння підлеглим військовослужбовцем кримінального правопорушення командир (начальник) військової частини протягом робочого дня письмово повідомляє про це керівника відповідного органу досудового розслідування (з урахуванням підслідності, визначеної статтею 216 Кримінального процесуального кодексу України), начальника органу управління Військової служби правопорядку та керівника відповідної спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.

Аналізуючи вказаний пункт Інструкції, вбачається, що виконання наведених в ньому дій є прерогативою саме командира (начальника) Військової частини, а отже безпосередньо прямої вказівки виконання даних дій тимчасово виконуючим обов`язки командира запасної роти, яким на момент був лейтенант ОСОБА_1 , не містить.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Диспозиція частини 1 статті 172-16 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за умисне невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або ненаправлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст.172-16 КУпАП діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується прямою формою вини військової службової особи, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 9 КУпАП).

Як встановлено в ході судового слідства ОСОБА_1 , виявивши відсутність на службі без поважних причин солдата резерву 9 запасної роти ВЧ НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , одразу подав відповідний рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 , тим самим доповів про виявлений факт. Отже, дані дії свідчать про відсутність умисних дій щодо невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення №40 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-16 КУпАП від 27.09.2024 не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 172-16 КУпАП, а належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення відсутні.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

На підставі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно дост.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.1 ч.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Інші наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.172-16 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, та на підставі ч.2 ст. 172-16 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-16 КУпАП закрити внаслідок відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ