ПОСТАНОВА

іменем України

29 жовтня 2024 рокуСправа №451/1146/24
Провадження № 3/451/671/24

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Семенишин О.З., під час розгляду матеріалів справи про адміністративні правопорушення, які надійшли із Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , одруженого, з вищою освітою, непрацюючого, проживаючого на АДРЕСА_1 , не є особою з інвалідністю, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и л а :

із Протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД №917774 від 16.08.2024, видно, що ОСОБА_1 , 16.08.2024 о 21 год 45 хв на вулиці Сонячна, 8 у місті Радехів Шептицького (раніше - Червоноградського) району Львівської області керував т/з «BMW 535 XI», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , та здійснив ДТП, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку, у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, з Протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД №917772 від 16.08.2024, видно, що ОСОБА_1 , 16.08.2024 о 21 год 45 хв на вулиці Сонячна, 8 у місті Радехів Шептицького (раніше - Червоноградського) району Львівської області, рухаючись заднім ходом на автомобілі «BMW 535 XI», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «KIA NIRO», з державним номерним знаком НОМЕР_3 , при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що згідно зі ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність.

21 серпня 2024 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справ №451/1146/24 та №451/1152/24 для розгляду.

29 жовтня 2024 року судом винесено постанову про об`єднання справ в одне провадження, присвоївши адміністративній справі №451/1146/24 (3/451/671/24) (а.с.45-46).

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину свою не визнав та суду пояснив, що він транспорним засобом «BMW 535 XI», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , не керував. Вказав, що зазначеним вище транспортним засобом керувала його дружина, ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 пояснила, що 16.08.2024 о 21 год 45 хв на вулиці Сонячна, 8 у місті Радехів Шептицького (раніше - Червоноградського) району Львівської області рухалась заднім ходом на автомобілі «BMW 535 XI», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , та скоїла наїзд на автомобіль «KIA NIRO», з державним номерним знаком НОМЕР_3 .

29.10.2024 до суду надійшла розписка потерпілого ОСОБА_3 від 28.10.2024, з якої видно, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7000 (сім тисяч) гривень на відшкодування всього збитку, заподіяного його автомобілю «KIA NIRO», з державним номерним знаком НОМЕР_3 , в результаті ДТП, яке сталось 16 серпня 2024 року на вулиці Сонячна, 8 у місті Радехів Шептицького (раніше - Червоноградського) району Львівської області автомобілем «BMW 535 XI», з державним номерним знаком НОМЕР_2 . Крім того, ОСОБА_3 вказав, що ніяких претензій до ОСОБА_2 немає, збиток відшкодований повністю, зобов`язався не пред`являти надалі до ОСОБА_2 ніяких претензій у зв`язку зі зазначеним ДТП (а.с.48).

Суддя, заслухавши заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши розписку потерпілого, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні склади адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

На підтвердження винності ОСОБА_1 до вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду подано: Протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД №917774 від 16.08.2024 (а.с.20,21); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 16 серпня 2024 року (а.с.24); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 серпня 2024 року (а.с.25); копія постанови про накладення адміністративного стягнення, серії ББА №598254 від 16.08.2024, з якої видно, що ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.26); довідки Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 17.08.2024, з яких видно, що згідно з наявних баз даних, що входять до інформаційно-комунікаційної системи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія, серії НОМЕР_4 , отримував, протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягався (а.с.27,28); диск з відеозаписом (а.с.22); Протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД №917772 від 16.08.2024 (а.с.1,2); схема місця ДТП, яка сталася 16 серпня 2024 року на АДРЕСА_2 (а.с.4); письмові пояснення ОСОБА_4 від 16 серпня 2024 року (а.с.5); письмові пояснення ОСОБА_3 від 16 серпня 2024 року (а.с.6); фототаблиця до ДТП (ЄО №2974), що мало місце 16 серпня 2024 року на вулиці Сонячна у місті Радехів (а.с.7).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та за ст. 124 КУпАП, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, полягає у порушенні учасниками дорожнього руху, відповідно, Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо, перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Працівники поліції, не розібравшись в ситуації, зокрема не встановивши, хто безпосередньо був водієм, склали матеріали про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а не водію - ОСОБА_2 , чим порушили вимоги ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист драв людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄЄПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А, заява № 25).

Разом із цим слід зазначити, що наявні грубі порушення законодавства під час складання матеріалів про адміністративні правопорушення працівниками поліції, в ході яких грубо порушено конституційні права особи, а також відсутні будь-які фактичні докази керування автомобілем безпосередньо ОСОБА_1 .

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Натомість, направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення не містили передбачених законом відеозаписів. А з долученого відеофайлу працівників поліції у матеріалах справи неможливо побачити обставини справи від початку до кінця, тобто з моменту зупинки автомобіля і до завершення оформлення матеріалів справи. Таким чином неможливо належним чином всебічно оцінити обставини справи.

Вказані події та обставини, які відбувались поза наданим відеозаписом, спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, а долучена до справи частина відеозапису, з якої вирізано значну частину подій, сама по собі не відображає всіх обставин в цілому і не може бути належним та допустимим доказом.

Отже, надані відеофайли не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки, здобуті із порушенням чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків..., а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 9 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання потрібно вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №161/5372/17, зазначено, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставин справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у виріщенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах, що узгоджується і з висновками ВС, викладеними у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №161/11454/16-а, де пояснення свідка суд визнав такими, що не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки під час складення постанови у справі про адміністративне правопорушення зазначений свідок був присутній на місці як службова особа - інспектор "УПІТ. А щодо показань іншого свідка, який був пасажиром в автомобілі позивача, то останній стверджував про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, підтвердженням чого є звукозапис судового засідання суду першої інстанції, тому ці пояснення колегія суддів визнала такими, що підтверджують неправомірність дій відповідача та прийняття ним оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, протоколи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких фактичних даних, на підставі яких можна б було встановити наявність у діях ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому дані протоколи, у сукупності з іншими матеріалами, не можуть бути визнаними належними та допустимими доказами у справі, тому суд вважає, що в його діях відсутні склади зазначених адміністративних правопорушень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 247, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутності складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Радехівський районний суд Львівської області.

СуддяСеменишин О. З.