КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Бражником Денисом Сергійовичем на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20.08.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Встановлено, що 23.07.2024 о 21-00 год. за адресою м. Київ, вул. Зарічна, 1, ОСОБА_1 керував автомобілем «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_1 , повторно без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування постановою ЕНА № 1650249, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 , через свогоадвоката подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову, якою закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 , крім того, останньому не було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.Зазначає, що протокол та рапорт працівника поліції не можуть бути беззаперечним доказом вини, а отже мають оцінюватися у сукупності з іншими доказами, які в матеріалах справи відсутні.

Також, скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутня постанова суду, яка б набрала законної сили про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1-4 ст. 126 КУпАП, а лише наявна роздруківка із незрозумілої бази даних, яка не затверджена жодним нормативним актом.

Скаржник посилається на пункт 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, в якій роз`яснено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення, як додаткове, цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.08.2024 була винесена оскаржувана постанова, у судовому засіданні ОСОБА_1 присутній не був, відомостей про отримання копії оскаржуваної постанови матеріали справи не містять. Як зазначено у клопотанні про поновлення строку, скаржник ознайомився з постановою 01.09.2024 на сайті судової влади. Апеляційну скаргу надіслано на електронну адресу суду першої інстанції 01.09.2024.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно вимог пункту 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Судом встановлено, що 23.07.2024 о 21-00 год. за адресою м. Київ, вул. Зарічна, 1, ОСОБА_1 керував автомобілем «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_1 , повторно без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування постановою ЕНА № 1650249, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 967335 від 23.07.2024, копією постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 від 13.03.2024 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у м. Києві ДПП капітана поліції Сергія Касько про те, що згідно обліково-реєстраційних баз даних УПП у м. Києві ДПП інформаційного порталу Національної поліції МВС України було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 вже притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП від 13.03.2024, тому відповідно до ч.5 ст. 126 КУпАП при повторному вчинені будь-якого з порушень, передбачених ч.ч. 2,4 цієї статті просить суд кваліфікувати дану адміністративну справу за ч.5 ст. 126 КУпАП та відеозаписом з бодікамери, на яких зображені події викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Тобто, наявність постанови серії ЕНА № 1650249від 13.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП свідчить про те, що останній притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та в подальшому повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, висновок викладений у постанові суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 судом відхиляються, оскільки як вбачається із відеозапису, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 сидів в авто, повідомив, що він рухається додому і не заперечував факту керування транспортним засобом.

Доводи про не роз`яснення прав, судом відхиляються, оскільки у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, й протокол підписаний власноручно.

Доводи апеляційної скарги щодо застосувань висновків, які викладені в абз. 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, суд відхиляє оскільки зазначені висновки втратили свою актуальність у зв`язку із змінами внесеними до Кодексу України про адміністративні правопорушення та суперечать приписам чинного законодавства.

Суд звертає увагу, що відповідно до змісту ч. 5 с. 126 КУпАП позбавлення права керування транспортним засобом передбачене за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом: особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Тобто законодавцем було передбачена саме така санкція за повторне вчинення зазначених порушень. Постанова ж Пленуму Верховного Суду України, на яку посилається скаржник, була ухвалена тоді, коли стаття 126 КУпАП була у іншій редакції і не передбачала відповідальності за вчинення даного правопорушення.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є недоведеними, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

За таких обставин, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП. А отже відсутні підстави для закриття провадження у справі, як на тому вказано в апеляційній скарзі.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.1 а, ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подано адвокатом Бражником Денисом Сергійовичем про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження Дарницького районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Бражником Денисом Сергійовичем залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду