Справа № 134/807/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2024 року смт Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Швець Л.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП « ОСОБА_2 », який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

25 травня 2024 року до Крижопільського районного суду, після дооформлення, надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 054688 від 26 лютого 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він що 26.02.2024 року біля 08 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Dacia Lodgy» номерний знак НОМЕР_2 в смт Крижопіль по вул. Залізної Дивізії, не врахував дорожньої обстановки, здійснив поворот ліворуч, не вибрав безпечної швидкості дорожнього руху, внаслідок чого сталося зіткнення із автомобілем «Мерседес Віто», чим порушив вимоги п. 14.6 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 26 лютого 2024 року він виїжджав своїм автомобілем DACIA LOGAN д.н.з. НОМЕР_2 з вулиці Степана Руданського та повернув на право, почав рухатись по вул. Залізної Дивізії, включивши лівий поворот, щоб припаркуватись на узбіччі, почув удар в задню частину свого автомобіля. Вийшовши з автомобіля він побачив, що зіткнення з ним здійснив автомобіль Мерседес Віто, під керуванням ОСОБА_3 .. Переконаний, що у вчиненні даного ДТП винний ОСОБА_3 , який бачив, що він включив поворот для здійснення маневру повороту ліворуч, проте здійснив маневр обгону та не зміг уникнути з ним зіткнення так, як ОСОБА_3 рухався з великою швидкістю, хоча там є знак обмеження швидкості руху, тому вважає, що з вини ОСОБА_3 відбулось ДТП.

Потерпілий ОСОБА_3 вину не визнав та пояснив, що того ранку він їхав своїм автомобілем в смт. Крижопіль по вул. Залізної Дивізії. Швидкість руху автомобіля була невеликою, оскільки дорожнє покриття на тій ділянці в поганому стані, а саме значна кількість ям на дорозі. Попереду нього їхав автомобіль DACIA Logan, д.н.з. НОМЕР_2 , який виїхав з другорядної дороги на головну, а саме на вулицю Залізної Дивізії, при цьому не пропустивши його, оскільки він рухався по головній дорозі, чим порушив правила дорожнього руху і рухався в попутному напрямку з малою швидкістю, він вирішив обігнати його, ніяких заборон для цього в розумінні п. 14.6 Правил дорожнього руху не було. Вже порівнявшись з автомобілем DACIA Logan, він побачив, що водій цього автомобіля почав повертати ліворуч. Покажчик лівого повороту водій DACIA Logan завчасно не увімкнув. Він почав гальмувати, але уникнути зіткнення не вдалося.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у вину порушення п. 14.6 Правил дорожнього руху.

Згідно п. 14.6 Правил дорожнього руху обгін заборонено: а) на перехресті; б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом; г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд; д) у тунелях; е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

Схемою місця ДТП, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_3 не підтверджується поза розумним сумнівом, що зіткнення транспортних засобів відбулося саме внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 14.6 Правил дорожнього руху.

Таким чином, для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко зазначено, які конкретно дії вчинила особа, чим допустила адміністративне правопорушення.

Додатками до протоколу є схема місця ДТП з якої вбачається, що пошкодження зазнали автомобіль DACIA LOGAN д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль Мерседес Віто, зі схемою ознайомлені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 3ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Об`єктивна сторона правопорушення за ст. 124 КУпАП виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Умовами настання адміністративної відповідальності є наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Отже, за переконання уповноваженої особи ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 14.6 Правил дорожнього руху, які і перебували в причинно-наслідковому зв`язку з порушенням правил дорожнього руху та наслідками у вигляді матеріальної шкоди.

При цьому як вбачається з пояснень наданих ОСОБА_1 та іншим учасником ДТП ОСОБА_3 . ОСОБА_1 рухався по вулиці Залізної Дивізії (смт. Крижопіль), почав здійснювати маневр, а саме виконував лівий поворот для паркування на узбіччі, позаду рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_4 який почав здійснювати обгін автомобіля під керування водія ОСОБА_1 івнаслідок чого відбулося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Як наслідок відсутній такий елемент адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП в діях ОСОБА_1 як об`єктивна сторона - а саме недоведеність порушення п. 14.6 України.

Особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 054688 від 26 лютого 2024 року 2024 року, невірно встановлено фактичні обставини справи, а як наслідок, пункт порушення ОСОБА_1 ПДР України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також рішення Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєв проти Росії» від 30.05.2023 року, згідно якого у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 04/8036/16-а.

У діях водія ОСОБА_1 , за вказаної у протоколі фабули адміністративного правопорушення, відсутнє порушення п. 14.6. ПДР України, оскільки приписи цього пункту вказують водію місця де заборонено обгін.

В даному випадку, як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місяця ДТП, наданих учасниками пояснень, водій ОСОБА_1 рухаючись по автодорозі, в силу п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

З наведеного вбачається, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 порушив правила обгону, та в результаті цих дій сталась ДТП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

У межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні особою конкретного адміністративного правопорушення.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Доведення вини особи, яку намагаються притягнути до адміністративної відповідальності, покладено на орган (посадову особу), якими були складені протокол про адміністративне правопорушення. Суддя не вправі якимось чином з власної ініціативи сприяти у доведенні цієї вини, оскільки цим самим буде порушений принцип змагальності сторін, до того ж, виникнуть сумніви у неупередженості судді.

Згідно ч.2-3 ст.62 Конституції України ніхто незобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 р. №475/97-ВР ратифіковано вказану Конвенцію.

Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 року. Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено у рішеннях ЄСПЛ у справах: «Лучанінова проти України» від 09.06.2011р. та «Швидка проти України» від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальним для цілей застосування Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Тому норми Конституції України щодо презумпції невинуватості необхідно застосувати і при розгляді справ про адміністративне правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів

Діяння повинно містити усі ознаки складу правопорушення, за відсутності хоча б однієї ознаки вважається відсутнім склад адміністративного правопорушення у цілому.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що за відсутності інших доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 14.6 ПДР, то в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а отже справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 124, 247, 251, 283-285 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суддя

постановила:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, на підставі п.1 ст.247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя