ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/12975/24

Провадження № 33/4820/508/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретарів судового засідання Жураківського В.А., Романової А.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

представника потерпілого ОСОБА_3

експерта Ващука В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Тарадуди В.В. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2024 року, якою провадження щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2024 року закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

З постанови судді вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 558109, 29 квітня 2024 року о 19 год. 20 хв. ОСОБА_1 , керуючи по вул. Романа Шухевича 1А (зупинка «Аптека») в м. Хмельницькому тролейбусом «ПМЗ Т2», бортовий номер 286, порушуючи пункт 17.5 Правил дорожнього руху, рухаючись по маршруту № 57, подавши сигнал про намір розпочати рух від зупинки, не вжив заходів для запобіганню дорожньо-транспортній пригоді та допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався за маршрутом № 38 у попутному напрямку та здійснював маневр об`їзду тролейбуса, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУПАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Тарадуда В.В. просив скасувати постанову судді першої інстанції та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП.

Сторона захисту не погоджується з висновками судді першої інстанції та вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. З пояснень ОСОБА_2 слідує, що тролейбус на зупинці перебував нерухомо, без увімкненого покажчика лівого повороту, тому ОСОБА_2 правомірно здійснював об`їзд.

Вимога пункту 17.5 ПДР зі сторони водія тролейбуса не була дотримана, оскільки він побачивши маршрутку, яка його об`їжджала, мав зупинитися та вжити заходи для запобігання ДТП. У свою чергу ОСОБА_2 не мав технічної можливості побачити покажчик повороту тролейбуса.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили скасувати постанову Хмельницького міськрайонного Хмельницької області від 13 червня 2024 року та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Представник потерпілого показав, що ОСОБА_2 об`їзджав перешкоду тролейбус, який стояв та мав намір зупинитися. Вважає, що в діях ОСОБА_1 є порушення як п.17.5, так і п.12.3 ПДР, оскільки він не вжив заходів для зупинки тролейбуса.

Потерпілий ОСОБА_2 наполягав на тому механізмі ДТП, який він зазначив у суді першої інстанції, а саме керуючи маршрутним таксі, маючи намір висадити пасажирів, об`їжджав стоячий тролейбус, здійснив маневр вправо до тротуару, коли він закінчував маневр, тролейбус розпочав рух і відбулось зіткнення між транспортними засобами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, пояснив, що керував тролейбусом, здійснивши висадку-посадку пасажирів, увімкнув лівий покажчик повороту і почав рух прямо вздовж тротуару. Дорога має дві смуги в кожному напрямку руху. Маршрутне таксі порівнялось з ним, коли він вже їхав, обігнало його і здійснило маневр вправо для зупинки та висадки пасажирів, він почав витормажуватись, але відбулось зіткнення між транспортними засобами, удар прийшовся в лівий передній кут тролейбуса бампер. Від місця початку руху тролейбуса до місця зіткнення тролейбус проїхав 12 метрів про що свідчить схема ДТП.

Заслухавши потерпілого та його представника, які просили задовольнити апеляційні вимоги у повному обсязі, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який заперечував проти доводів поданої апеляційної скарги, допитавши головного судового експерта Хмельницького НДЕКЦ МВС Ващук В.І., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Тарадуда В.В. зазначає, що ОСОБА_1 не виконав вимогу пункту 17.5 ПДР, оскільки побачивши маршрутку, яка його об`їжджала, мав зупинитися та вжити заходи для запобігання ДТП, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУПАП.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме статей 9 та 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддею дотримані.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна.

Зі змісту сформульованої у ст.124 КУпАП диспозиції слідує, що вона є бланкетною, а тому при кваліфікації слід керуватися законодавчими чи іншими нормативними актами щодо безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку з цим під час розгляду справи вказаної категорії потрібно ретельно з`ясовувати: 1) у чому саме полягали названі у цій статті порушення; 2) які норми правил безпеки дорожнього руху не додержано; 3) чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом наслідками, що настали.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. Тобто, об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає обов`язкове спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, то додатковим обов`язковим об`єктом даного виду правопорушення є також суспільні відносини у сфері власності. Умовами настання адміністративної відповідальності є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суддя суду першої інстанції, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №558109 від 29 квітня 2024 року (а/с 1), схему місця ДТП за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а/с 3), письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а/с 6, 4), оглянувши відеозапис події ДТП (а/с 7), вислухавши в судовому засіданні поясненняОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо обставин та механізму ДТП (а/с 16), встановив, що з відеозапису, наданого в суді ОСОБА_1 , автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», під керуванням ОСОБА_2 , рухаючись паралельно з тролейбусом, який також рухався прямо вздовж тротуару, здійснив різкий маневр вправо до тротуару, коли тролейбус вже рухався, в результаті чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

Таким чином, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні порушення п. 17.5 Правил дорожнього руху, що виключає його відповідальність за ст.124 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 585/8/16-к, провадження № 51-2167км18, у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку.

Вказана правова позиція Верховного Суду може бути застосована при розгляді справ про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п.17.5 ПДР України, водії автобусів, мікроавтобусів і тролейбусів, які подали сигнал про намір розпочати рух від зупинки, повинні вжити заходів для запобігання дорожньо-транспортній пригоді.

Як в суді першої інстанції, так і ході апеляційного розгляду було дослідженоо відеозапис ДТП, який було надано ОСОБА_1 .

Згідно наданого відеозапису, автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», під керуванням ОСОБА_2 , рухаючись паралельно з тролейбусом, який також рухався прямо вздовж тротуару, здійснив різкий маневр вправо до тротуару, в результаті чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

Таким чином, з відеозапису чітко вбачається, що маневр вправо автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter» під керуванням ОСОБА_2 розпочав коли тролейбус вже рухався.

Вказані обставини узгоджуються із письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який вказав, що «…..закінчивши посадку пасажирів, я закрив двері, включив лівий поворот, в зеркало заднього виду впевнившись в безпеці руху, розпочав рух не змінюючи напрямку руху. В цей момент на великій швидкості з лівого боку, підрізавши мене, здійснив аварійну ситуацію, раптово змінив напрямок руху мікроавтобус мерседес номерний знак НОМЕР_1 по маршруту №38, який заїхав на мою смугу і різко зупинився. В результаті чого відбулось зіткнення.…».

Крім того, допитаний у судовому засіданні експерт-автотехнік ОСОБА_4 , головний судовий експерт Хмельницького НДЕКЦ МВС, з метою з`ясування всіх обставин у справі, перевірки доводів апеляційної скарги, ознайомившись із усіма матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а також відеозаписом, на які посилався суд першої інстанції при прийнятті рішення по справі, виснував, що в діях водія тролейбуса відсутнє порушення пункту 17.5 ПДР. При цьому зазначив, що водій тролейбуса рухався прямолінійно, при цьому водій автомобіля Мерседес виконав маневр праворуч в той час, коли тролейбус рухався, в результаті чого відбулось зіткнення. Обидва транспортних засоба перебували у русі, водій маршрутного таксі мав технічну можливість побачити рух тролейбуса, тому п. 17.5 ПДР, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, водій тролейбуса ОСОБА_1 не порушував, оскільки вже рухався, коли автомобіль Мерседес намагався виконати маневр об`їзду праворуч.

Отже, доводи апелянта, що тролейбус розпочав рух в момент закінчення маневру вправо водієм ОСОБА_2 , а тому ОСОБА_1 не виконав вимогу пункту 17.5 ПДР, не вжив заходів для запобігання ДТП, спростовуються зібраними та досліджені доказами у їх сукупності, як в суді першої, так і апеляційної інстанції, відповідно до яких зіткнення транспортних засобів відбулося не в момент початку руху тролейбусу, а безпосередньо під час його руху в попутному напрямку з маршрутним таксі, що виключає можливість інкримінування водієві тролейбусу порушення п.17.5 ПДР та вказує на відсутність прямого зв`язку між діями водія ОСОБА_1 та ДТП.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом не наведено переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Стосовно доводів представника потерпілого під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 порушив також пункту 12.3 ПДР, крім п.17.5 ПДР, за що також варто притягнути його до адміністративної відповідальності, то вважаю, що вони не заслуговують на увагу, оскільки належним чином зафіксованих фактів порушень зазначених представником потерпілого правових норм зі сторони ОСОБА_1 немає, у фабулі протоколу також відсутнє посилання на порушення ним п.12.3 ПДР, тоді як суд не має права самостійно редагувати чи змінювати зміст протоколу на шкоду особі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення такої особи.

Згідно з вимогами статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню допоки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушень судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни оскаржуваної постанови. Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та, відповідно до вимог статті 247 КУпАП, дійшов правильного висновку про необхідність закрити провадження у справі щодо нього.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Тарадуди В.В., оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду та ухвалення нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Тарадуди В.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2024 року про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя