Справа № 944/661/24
Провадження №3/944/956/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2024 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Поворозник Д.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 21 січня 2024 року о 00 год 40 хв в с.Рогізно Яворівського району Львівської області керував автомобілем марки «Volvo V50», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, тремтіння рук). Від проходження на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не визнав, повідомив, що від проходження медичного огляду не відмовлявся, відмовився лише їхати в медичний заклад, але був згідний пройти огляд на місці події за допомогою алкотестера. Однак, як він зрозумів, у поліцейських алкотестера не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив, що на початку січня 2024 року після 00:00 год їхали разом з ОСОБА_1 з сусіднього села додому. За кермом був ОСОБА_1 . По дорозі їх зупинили працівники поліції, які попросили документи, оглянули багажник, перевірили наявність аптечки та вогнегасника. Один з поліцейських сказав, що в ОСОБА_1 є ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та запитали чи буде він проходити огляд за допомогою приладу «Драгер». При цьому вони відходили декілька разів до службового автомобіля. В цей час він постійно перебував на пасажирському сидінні. Також він чув, що ОСОБА_1 погодився дути в «Драге», коли стояли коло свого автомобіля. Далі, коли вони говорили біля поліцейського автомобіля, він не чув про що саме вони розмовляли. ОСОБА_1 неодноразово приходив до свого автомобіля та казав, що поліцейські запропонували йому їхати в лікарню пройти огляд на стан сп`яніння, він не поїхав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та свідка, дослідивши матеріали справи, пояснення захисника, суддя дійшов такого висновку.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Незважаючи на невизнання вини, судя вважає, що його вина у вчиненні правопорушення повністю підтверджується доказами, наявними у справі, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 21 січня 2024 року серії ААД №667278, в якому ОСОБА_1 зазначив, що не має достатньо часу щоб їхати в медичний заклад, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що в ОСОБА_1 виявлено різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, почервоніння обличчя, тремтіння рук, від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відмовився, та засвідчив відмову своїм підписом, направленням на огляд особи (водія транспортного засобу) з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 21 січня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі, де зазначив, що від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовляється, рапортом інспектора СРПП відділу поліції №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції Пеленьо В., відповідно до якого ОСОБА_3 20 січня 2024 року, керуючи автомобілем марки «Volvo V50», номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, а саме керував автомобілем без увімкненого ближнього світла фар, та був зупинений при спілкуванні у нього виявили ознаки алкогольного сп`яніння, на пропозицію пройти огляд для визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі ОСОБА_3 відмовився, записом події, яка міститься на СD, який долучений до матеріалів справи.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Будь-яких доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, матеріали справи не містять і ОСОБА_1 суду не надав.

Покази свідка ОСОБА_2 не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, як він сам зазначив, він чув лише частину розмови ОСОБА_1 з поліцеськими біля автомобіля ОСОБА_1 , а далі не чув, оскільки постіно перебував в автомобілі.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу спростовуються доданим до протоколу відеозаписом, де чітко зафіксовано, як він відмовився від огляду на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі.

Беручи до уваги викладене, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення суд зазначає, що санкцією вказаної норми передбачено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (який на 1 січня 2024 року становив 3028 грн 00 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284, 289, 291 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Д.Б. Поворозник