Провадження №: 3/755/68/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" січня 2024 р.місто Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Вовк О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Дніпровського УП ГУНП в місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь, громадянина України, освіта середня технічна, розлученого, працюючого системним адміністратором в ФОП ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),-

В С Т А Н О В И В:

як вбачається з протоколу серії ВАД № 622293 від 14 грудня 2024 року близько 18-00 години, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: кричав, вимикав світло, забризкав очі, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, не визнав та пояснив, що вони з колишньою дружиною, сином та його матір`ю проживають у квартирі, яка була придбана під час шлюбу. В одній кімнаті проживає колишня дружина з сином, а в двох інших - він з матір`ю. З колишньою дружиною ОСОБА_3 у них постійно виникають сутички, оскільки остання його провокує та налаштовує проти нього їхнього сина. ОСОБА_3 навмисно не сплачувала комунальні послуги, через що виникла заборгованість за електроенергію, у зв`язку з чим в квартирі відключили світло. Він сплатив дану заборгованість та вирішив економити електроенергію, тому вимкнув бойлер, яким користується ОСОБА_3 та його син ОСОБА_1

14 грудня 2024 року ОСОБА_3 з сином ОСОБА_1 повернувшись додому, побачила вимкнений бойлер, відразу вирвала блок інтернету та відключила світло. На такі дії ОСОБА_3 , він мовчки, не здіймаючи галасу, ввімкнув світло. Потім, ОСОБА_3 зайшла до ванної кімнати, якою користується він та його мати, а він намагався завадити цьому, тримав двері ванної кімнати, а в цей час його син ОСОБА_1 бив його по голові. Мати ОСОБА_4 , вийшовши зі своєї кімнати, намагалася відтягнути онука ОСОБА_1 та порадила не чіпати ОСОБА_3 . Він відпустив двері ванної кімнати і колишня дружина пішла митися. Пізніше, ОСОБА_3 , після того як вийшла з ванної кімнати, попросила сина ОСОБА_1 принести газовий балончик, газ якого розпилила йому в очі. Після чого, пішла до ванної кімнати, якою користується вона з сином та зачинилась. Він намагався відчинити двері ванної кімнати, в якій вона знаходилась, а в той час його син ОСОБА_1 знову бив його по голові, а мати, ОСОБА_4 відтягувала онука. Відчинивши двері ванної кімнати ОСОБА_3 знову розплила газ йому в обличчя, газ також потрапив в обличчя сину. Мати ОСОБА_4 вже пішла до себе в кімнату. Однак, ОСОБА_3 наздогнала ОСОБА_4 та розпилила газ їй в обличчя. Внаслідок даних дій, син ОСОБА_1 почав сильно кашляти, тому він викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Як стверджує ОСОБА_1 , домашнього насильства він не вчиняв, тому просив закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження заперечень надав суду в якості доказів флеш-накопичувач з відеозаписом сварки з колишньою дружиною, на якому зафіксовано, що ОСОБА_3 з сином вимкнули світло та знаходились біля електрощитка, а також зафіксовані наслідки розпилювання газу ОСОБА_3 в очі йому та його матері; копії документів, які характеризують його та ОСОБА_3 .

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомила суду, що вони з колишнім чоловіком, його матір`ю та спільним сином проживають у спільно придбаній у шлюбі квартирі. Вони з сином проживають окремо в одній кімнаті з окремою ванною кімнатою, а ОСОБА_1 зі своєю матір`ю користуються двома кімнатами з великою ванною кімнатою. Весь час вона самостійно сплачувала комунальні послуги, а ОСОБА_1 їй давав по 1000 гривень щомісяця (їй не вистачало і на половину комунальних послуг). У зв`язку із заборгованістю у квартирі відключили світло. Про те, що борг сплатив ОСОБА_1 їй повідомив син.

14 грудня 2024 року приблизно о 18-00 год. вони з сином ОСОБА_1 повернулися додому та виявили, що ОСОБА_1 вимкнув бойлер, який обігріває її ванну кімнату та морозильну камеру. Тоді вона вийняла блок інтернету, а ОСОБА_1 почав вимикати світло, мовчки нічого не кажучи. Вона викликала поліцію, які приїхали відібрали пояснення та не склавши протокол пішли. Коли вона вирішила скористатись великою ванною кімнатою, якою користується ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_4 , ОСОБА_1 почав її звідти витягувати, а їх син ОСОБА_1 намагався завадити батьку. Вийшовши зі своєї кімнати ОСОБА_4 відтягувала онука та порадила своєму синові не чіпати колишню дружину, на що ОСОБА_1 дав можливість їй зайти у ванну кімнату. Після того, як вона вийшла з ванної кімнати, їй стало лячно, тому взяла газовий балончик. Коли намагалась ввімкнути бойлер, ОСОБА_1 їй перешкоджав, тому вона розпилила газ йому в обличчя. Побачивши, що ОСОБА_1 також взяв балончик, вона злякавшись, зачинилась у ванній кімнаті, однак, ОСОБА_1 відкрив двері ванної кімнати та розпилив їй газ в обличчя. Також ОСОБА_1 повернувся до сина та розпилив газ і йому в обличчя, при цьому штовхнувши його, від чого у сина впали окуляри, на які ОСОБА_1 наступив та пошкодив. Коли ОСОБА_1 розпилював газ сину в обличчя, тоді й потрапив газом в обличчя його матері ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_3 та її захисник Бойкініч Р.С. надали суду в якості доказів флеш-накопичувач з відео записом моменту сварки з ОСОБА_1 , на якому зафіксовано спільне перебування під час повітряної тривоги ОСОБА_3 з сином біля електрощитка, а також як ОСОБА_1 вимикає світло на електрощитку та знаходиться біля нього, перешкоджаючи підійти до нього; копії документів, які негативно характеризують ОСОБА_1 та пояснили, що останній постійно вчиняє домашнє насильство психологічного та економічного характеру, тому просили притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_1 у присутності своєї матері ОСОБА_3 повідомив, що 14 грудня 2024 року вони з матір`ю ОСОБА_3 повернулися додому та виявили, що морозильна камера, телевізор та інтернет не працюють. Його мати відразу витягнула блок інтернету, а його батько почав вимикати світло. Коли мати намагалась скористатися великою ванною кімнатою, батько ОСОБА_1 перешкоджав їй у цьому, та витягував її звідти, а він в свою чергу намагався відтягувати батька. Бабуся ОСОБА_4 , вийшовши зі своєї кімнати, порадила батьку не чіпати матері, тому ОСОБА_1 відпустив останню. Вийшовши із ванної кімнати, його мати взяла газовий балончик, газ якого розпилила в обличчя батькові. Батько в свою чергу також взяв газовий балончик та пішов до ОСОБА_3 , яка закрилась в їхній ванній кімнаті. Відчинивши двері ванної кімнати, батько також розпилив газ в очі матері та йому, пошкодивши його окуляри, які впали в результаті того, що батько його штовхнув, коли він намагався відтягти останнього. При цьому газ також потрапив в обличчя його бабусі.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_3 постійно провокує її сина ОСОБА_1 на скандали та намагається зачепити її, щоб ОСОБА_1 лютував та сварився. 14 грудня 2024 року, повернувшись додому, вона побачила, що ОСОБА_3 стоїть біля електрощитка, а син ОСОБА_1 знаходився у своїй кімнаті. Вона пішла до своєї кімнати, але згодом почула якісь звуки. Вийшовши з кімнати, вона побачила, як її колишня невістка ОСОБА_3 намагається зайти до великої ванної кімнати, а її син ОСОБА_1 перешкоджає їй у цьому, витягуючи її звідти. В цей час її онук ОСОБА_1 бив свого батька ОСОБА_1 по голові. Вона відтягнула онука та попросила свого сина не займати ОСОБА_3 , після чого вони розійшлись. Згодом до її кімнати забіг син ОСОБА_1 та повідомив, що ОСОБА_3 розпилила йому в очі газ, при цьому наголосила, що її син ОСОБА_1 газ з балончика не розпилював. Вийшовши знову зі своєї кімнати, вона побачила, як її син намагався відкрити двері ванної кімнати в якій зачинилась ОСОБА_3 , а її онук намагаючись завадити батькові у цьому, бив його по голові. Через деякий час ОСОБА_3 відчинила двері ванної кімнати та знову розпилила газ в очі сину ОСОБА_1 , при цьому газ також потрапив в обличчя онуку ОСОБА_1 та їй. Далі вона вирішила їх залишити та пішла у свою кімнату, однак ОСОБА_3 її наздогнала та розпилила газ їй в обличчя. Колишня невістка ОСОБА_3 та її син ОСОБА_1 не били один одного.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_3 та її захисника - адвоката Бойкініча Р.С., свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , дослідивши відео наданні особою, яка притягується до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_3 , письмові докази, надані учасникам адміністративної справи, матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходить до наступних висновків.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої статті 173-2 КУпАП (в редакції на день складення протоколу) передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 7 грудня 2017 року № 2229 -VIII визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства ( далі Закон).

Зокрема, згідно статті 1 Закону, згідно яких домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи ( п. 14 Закону).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

У свою чергу, особа, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (пункт 8 статті 1 Закону).

Суд вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності вважає доведеним те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП - вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій психологічного та економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 622293 від 14 грудня 2024 року; рапорті працівника правоохоронного органу; письмових поясненнях потерпілої та свідків, які повністю відповідають наданим в судовому засіданні показаням; копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серіїї АА № 481113 від 14 грудня 2024 року; відеозаписах, наданих в судовому засіданні особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілою особою, а також письмових доказах, наданих ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що були повно та всебічно досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому судом з пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та письмових пояснень даних осіб, рапорту, було встановлено, що ОСОБА_1 не вчиняв стосовно ОСОБА_3 домашнього насильства фізичного характеру, а своїми діями, а саме: відключенням бойлеру, світла та інтернету, забороною користуватися ванною кімнатою у спільній квартирі, вчинив стосовно своєї колишньої дружини домашнє насильство економічного та психологічного характеру.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.

Надані в судовому засіданні сторонами провадження характеризуючі матеріали, суд не може прийняти до уваги в розрізі саме даного конфлікту, оскільки ніяким чином не спростовують даної події.

Згідно положень статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини у скоєні правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне визнати виним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На підставі статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 23, 33, 173-2, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1статті 173-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Згідно із статтею 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва О.І. Вовк