П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі представника ОСОБА_1 , адвоката Скочиляс Г.М., розглянувши у судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли з УПП в Закарпатській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 126 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В :

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли справи про адміністративні правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : за ч. 1 ст.121-3 КУпАП справа №308/14246/24 (провадження №3/308/7479/24), за ч.2 ст. 126 КУпАП справа 308/14245/24 (провадження №3/308/7478/24).

Зважаючи на положення ст. 36 КУпАП, вважаю за доцільне проводити спільний розгляд вказаних справ.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №715141 від 28.08.2024 вбачається, що 28.08.2024 року 01 год. 30 хв. в м. Ужгород, вул. М. Вовчка, 25, водій ОСОБА_1 , керував тз AUDI н.з. НОМЕР_1 з номерними знаками, що не належить цьому ТЗ, а саме транзитні н.з. « НОМЕР_2 », чим порушив п.п. 2.9В., чим порушив вимоги 2.9 В ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №118788 від 28.08.2024, 28.08.2024 о 01 год. 30 хв. в м. Ужгород вул. Марка Вовчка, 25 гр. ОСОБА_1 , здійснював руз ТЗ Ауді д.н.з. НОМЕР_1 при цьому не мав права керування транспортними засобами , чим порушив п.2.1 А ПДР України,- керування ТЗ особою яка не має права керування таким ТЗ, відповідальність передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП.

Від адвоката Скочиляс Г.М. що діє в інтересах ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення щодо протоколу за ч.1 ст. 121-3 КУпАП:

Адвокат зазначає, що на дату складання протоколу ОСОБА_1 неповнолітній, 16 років; у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків; відсутні докази того, що саме він вчинив правопорушення (на відеозаписі не зафіксовано); відеозапис здійснений із порушеннями п.5 роз. ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів…; на переконання адвоката, жодного належного доказу вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, матеріали справи не містять; матеріали справи не містять жодних відомостей про присутність при складанні протоколу законного представника; відсутня копія паспорту ОСОБА_1 , в матеріалах саправи; пояснення законного представника; до протоколу не додано пояснення батьків. Адвокат вказує на особливості застосування до неповнолітніх адміністративного заходів впливу передбачених ст. 24-1 КУпАП відповідно до ст. 13 КУпАП. Адвокат просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Від адвоката Скочиляс Г.М. що діє в інтересах ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення щодо протоколу за ч.2 ст. 126 КУпАП:

У поясненнях вказано на те, що на дату складання протоколу ОСОБА_1 , є неповнолітнім 16 років. Адвокат вважає що: протокол складено із порушеннями, адже відсутні свідки; доказів керування тз відсутні; відеозапис здійснений із порушеннями п.5 роз. ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів…; доказів вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, не має; обставина що останній неповнолітній є пом`якшуючою обставиною; у протоколі не зазначено про присутність законного представника; у матеріалах відсутня копія паспорту ОСОБА_1 ; протокол не містить відомостей про повідомлення щодо захисту прав та інтересів неповнолітнього до відповідних органів у справах дітей. Адвокат вказує на особливості застосування до неповнолітніх адміністративного заходів впливу передбачених ст. 24-1 КУпАП відповідно до ст. 13 КУпАП. Адвокат просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справ повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні адвокат просила приєднати до матеріалів справи додаткові письмові пояснення із додатками. Просила врахувати характеризуючи особу дані, те що з неповнолітнім сином батьками було проведено профілактичну бесіду, які запевняють що більше такого не повториться. Просила у разі якщо суд дійде висновку про наявність складу адміністративних правопорушень в діях неповнолітнього ОСОБА_1 врахувати вимоги ст.ст.13, 24-1 КУпАП.

У поясненнях зазначає, що батьки неповнолітнього ОСОБА_1 розлучилися та разом не проживають. Син проживає разом з мамою та є її підтримкою, він навчається на денній формі навчання у коледжі. 28.08.2024 він без відому мами, яка погано себе почувала, взяв автомобіль щоб поїхати до аптеки. Адвокат в письмових поясненнях просила провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи прихожу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Також, суд бере до уваги при розгляді даної справи, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Зміст протоколів про адміністративне правопорушення відповідають вимогам статті 256 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9 в) ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

Частиною 1 статті 121-3 КУпАП, передбачано адміністративну відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Вина неповнолітнього ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення; відеозаписом із боді камери поліцейського ( DVD диск міститься в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано: мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) - особам, які досягли 16-річного віку; автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії B1, B, C1, C, T), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - особам, які досягли 18-річного віку; автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії BE, C1E, CE), а також призначеними для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, - особам, які досягли 19-річного віку; автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1E, DE, T) - особам, які досягли 21-річного віку…..

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, водій ОСОБА_1 , керував Т/З, за відсутності у нього посвідчення водія відповідної категорії.

П.п. 2.1 А ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Так, у ОСОБА_1 , посвідчення водія відповідної категорії відсутнє, на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення йому виповнилося 16 років, тоді як право на керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано: автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії B1, B, C1, C, T), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - особам, які досягли 18-річного віку.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст.ст. 34-35 КУпАП, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

За наведеного вважаю, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, доведена, та підтверджується доказами: протоколом про адміністративне правопорушення; відеозаписом з бодікамери поліцейського, що віститься в матеріалах справи

Таким чином є всі правові підстави для визнання вищенаведених доказів належними та допустимими в процесі доказування, оскільки такі здобуті уповноваженими особами, у спосіб та у порядку визначеному законом і безпосередньо стосуються обставин правопорушення.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 ,у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП доведена повністю, дії останнього працівником поліції, який складав протокол, кваліфіковані вірно.

Щодо доводів адвоката наведених у письмових поясненнях, слід зазначити, що на відеозаписі який міститься в матеріалах справи, зафіксовано що у автомобілі на місці водія, перебуває ОСОБА_1 , особу встановлено, згідно відомостей зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення паспорт гр. України НОМЕР_3 . При цьому на відео останній не заперечує що керував ТЗ. Окрім того, зі змісту відеозапису вбачається, що під час складання матеріалів про вчинення адміністративних правопорушень відносно неповнолітнього, був присутній його батько.

Матеріали справи містять відеозапис з місця події, на якому зафіксовано спілкування із ОСОБА_2 , а також пізніше із ним та його законним представником, батьком, зафіксовано процедуру складання і ознайомлення із протоколами про адміністративні правопорушення, підстав для визнання вказаного доказу неналежним, та недопустимим, у суду відсутні, доводів на спростування фактичних обставин що ним доводяться, стороною, захисту не надано.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1ст.40 ЗУ «Про національну поліцію»поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому параметру доріг і будівель автоматичну фото- відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться у чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженоїнаказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Досліджений в судовому засіданні диск з відеофайлами подій суд визнає належним та допустимим доказом, оскільки останній отриманий в порядку, передбаченому діючим Законодавством України і повністю підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню та інших обставин, які мають значення для даної справи, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доводи сторони захисту щодо недопустимості даного диску з відео файлами, як доказу у зв`язку з тим, що відео, що міститься на диску не є безперервним, суд оцінює критично, оскільки на даному диску у відеофайлах повністю зафіксовані всі процесуальні дії, які повинні були вчиняти поліцейські з моменту зупинки транспортного засобу і до вручення правопорушнику, складеного за результатами проведення всіх дій, направлених на збирання доказів, протоколу про адміністративне правопорушення, крім того, відеозаписи вказаних подій мають незначний проміжок.

Суд наголошує, що в даній справі доводи сторони захисту про недотримання принципу безперервності відео фіксації, неповнота відеозапису, не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин по справі та доведеності факту вчинення адміністративного правопорушення. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час судового розгляду справи.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Згідно ст. 24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу:1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого;2) попередження;3) догана або сувора догана;4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Відповідно до ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Санкція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкція ч.1 ст. 121-3 передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, суд бере до уваги при розгляді даної справи, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку про призначення неповнолітньому ОСОБА_1 ,иадміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП, як за більш суворе правопорушення у порівнянні з іншим правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, вчиненими ним на загальних підставах, визначивши необхідним та достатнім для досягнення ст.23 КУпАП мети, зокрема виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення.

При цьому суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, який на дату вчинення адміністративного правопорушення досяг шістнадцятирічного віку, ступінь його вини, обставини та характер вчинення правопорушення, а саме що він їхав по ліки, проживає разом із матір`ю та молодшим братом, за місцем навчання характеризується позитивно, ставлення останнього до вчиненого правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність, суддею не встановлено.

Відповідно до ст. 13КУпАП: до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Під час розгляду справи у суді з урахуванням наведених норм Закону в сукупності також враховано характер вчинених правопорушень, що вони є суспільно небезпечними і разом з тим не спричинило суттєвої шкоди суспільним та державним інтересам, не порушило права і свободи громадян, - негативних наслідків не настало; також узято до уваги особу правопорушника, який є неповнолітнім та навчається на даний час, відсутність даних, які вказують про наявність у ОСОБА_1 , відсутності відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності раніше, самостійного заробітку, враховуючи сімейні обставини сім`ї, суд враховує доводи наведені представником ОСОБА_1 , про умову, яка призвела до керування транспортним засобом (поїздка за ліками), тому як з метою прийняття справедливого судового рішення у даному конкретному випадку так і з метою виховання особи в дусі додержання Законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, приходжу до переконання, що до ОСОБА_1 ,, з урахуванням вимог ст.ст.13, 24-1 КУпАП, слід за необхідне застосувати заходи впливу у вигляді попередження.

На підставі наведеного, керуючись ст. 126 ч.3, ст. ст. 283-285,287-294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : за ч. 1 ст.121-3 КУпАП справа №308/14246/24 (провадження №3/308/7479/24), за ч.2 ст. 126 КУпАП справа 308/14245/24 (провадження №3/308/7478/24) та якому присвоїти об`єднай справі єдиний унікальний номер справи 308/14245/24 (провадження №3/308/7478/24).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у чиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

З урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , захід впливу у вигляді попередження у відповідності до ст. 24-1 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання - три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош