ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року

місто Чернігів

Справа №751/4491/24

Провадження №3/751/2017/24

Суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова, Ченцова С.М.

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

10.05.2024 року, о 22 год 45 хв, у м. Чернігові, по вул. Андрусенка, 10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком ЧОПНЛ № 405 від 10.05.2024 року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засідання особа, стосовно якої складений протокол, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП визнав, щиро кається. Протиправність своїх дій усвідомлює. При призначенні стягнення просить врахувати, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, є військовослужбовцем, транспортний засіб використовує для виконання своїх службових обов`язків, що є необхідним у воєнний час.

Вивчивши докази у справі: відомості у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 884474 від 11.05.2024 року; відеозапис до протоколу ААД № 884474; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2118088 від 11.05.2024 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 10.05.20233 року; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 10.05.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння; рапорт інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП, Удовенчик І. від 11.05.2024 року, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Цією ж статтею передбачено чим встановлюються ці дані.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст. 251 КУпАП.

Із переглянутого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с.4), працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у поліцейських виникла підозра про перебування ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Водію неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння або за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, проте водій відмовився від проходження тесту на місці, але виявив бажання пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі ЧОПНЛ.

У медичному закладі водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатами огляду складено висновок про те, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Згідно із п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія.

Із довідки інспектора ВАП УПП в Чернігівській області, Самохіної К. від 11.05.2024 року, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 29.05.2002 року (а.с.2).

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте, покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника та запобігання правопорушенням.

У відповідності із положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права.

Згідно із ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Одночасно, якщо міжнародним договором встановлені інші правила, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Отже, в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала їхню дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа Надточій проти України від 15 травня 2008 року), і український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ у справі Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії від 23.10.1995 року суд зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення.

Тобто, позбавлення права керування транспортним засобом розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті та для здійснення діяльності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року).

При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний надмірний тягар (рішення у справі від 02.11.2004 року «Трегубенко проти України»).

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте, діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 08.11.2004 року проходить військову службу, тому для виконання поставлених завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_1 вкрай необхідне право на керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання про призначення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 , суд враховує, що правопорушення вчинено у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, вік та особу правопорушника, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, його матеріальний стан є військовослужбовцем; до адміністративної відповідальності протягом поточного року за ст. 130 КУпАП не притягувався; обставинами, що пом`якшують відповідальність є : визнання вини, щире каяття, сумлінне виконання своїх посадових обов`язків у період воєнного стану в Україні та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Оцінюючи досліджені судом докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини першої даної статті у виді штрафу, звільнити його від накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки таке стягнення не буде відповідати справедливості судового рішення, прийнятого у період воєнного стану в Україні.

Призначене особі, стосовно якої складено протокол покарання буде відповідати принципу справедливості покарання і відповідати його меті виправлення правопорушника та запобігання вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в сумі 605 гривень 60 копійок підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись статтями 23, 33-35, 40-1, 130 ч. 1, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами (Отримувач коштів : ГУК у Черніг. обл /21081300; КОД ; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); МФО 899998; Рахунок UA0025001; КБКД 21081300; Призначення платежу *; 21081300).

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок (ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача : UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Ченцова