Справа № 199/6456/24
ПОСТАНОВА

іменем України

30 жовтня 2024 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В. при секретарі судового засідання Капацин Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки України, із вищою освітою, не працюючої, яка є депутатом VIII скликання Дніпропетровської обласної ради на громадських засадах, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню доньку: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 1092 від 29.07.2024 ОСОБА_1 , будучи депутатом Дніпропетровської обласної ради та згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, тобто поза межами терміну подачі декларації (до 00 год. 00 хв. 31.01.2024), а саме лише об 11:44 годині 17.04.2024, без поважних причин, подала щорічну декларацію за 2022 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину у скоєнні даного правопорушення не визнала та пояснила, що з 08.12.2020 по теперішній час вона є депутатом VII скликання Дніпропетровської обласної ради на громадських засадах. До її повноважень належить зайняття громадською діяльністю, а саме: вирішувати питання щодо харчування дітей у школах, створення об`єднань співвласників багатоквартирних будинків тощо. Відношення до фінансової діяльності обласної ради вона не має. Вона розуміла, що вона, як депутат, вона є суб`єктом подачі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до норм Закону України «Про запобігання корупції». Після введення на території України воєнного стану, працівниками обласної ради їй було роз`яснено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік можна не подавати, оскільки Єдиний державний реєстр декларацій не працював. Така ж ситуація відбувалась у 2023 році з декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік. Після чого, Верховною радою було схвалено Закон, яким відновлено подачу декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та зобов`язано осіб, які у 2022-2023 роках не подали вказані декларації, подати такі декларації до 31.01.2024. Вона почала збирати необхідні відомості щодо доходів свого чоловіка за 2021-2022 роки для подачі декларацій. 29.01.2024 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік. Після чого вона чекала, коли її декларація за 2021 рік пройде автоматизовану перевірку на достовірність відображеної інформації, оскільки шаблон для заповнення декларації за 2022 рік вона збиралась створювати на основі поточної декларації, тобто за 2021 рік. 18.03.2024 вона розпочала заповнення щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік і зрозуміла, що нею не подана така декларація за 2022 рік. У зв`язку з чим, нею одразу 18.03.2024 були вжиті заході щодо подачі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, однак із збоєм на веб-сайті НАЗК виникли проблеми технічного характеру, а саме не давало змогу обрати період подачі декларації. Вона зверталась шляхом направлення електронних листів до технічної підтримки, а також телефонувала на гарячу лінію НАЗК, однак їй ніхто не відповів. Після чого вона неодноразово намагалась подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, однак вказана проблема залишилась. Потім, 17.04.2024 електронний кабінет НАЗК дав змогу без проблем, які виникали у неї раніше, заповнити декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік та вона успішно подала вказану декларацію.

Також ОСОБА_1 пояснила, що вона не подала одразу дві декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021-2022 роки, оскільки чекала коли її декларація за 2021 рік пройде автоматизовану перевірку на достовірність відображеної інформації. Результат проведення автоматизовану перевірку на достовірність відображеної інформації у декларації за 2021 рік їй надійшов на електронну пошту 12.03.2024.

Просила врахувати, що вона вперше притягається до адміністративної відповідальності, є доброчесною людиною, не мала на меті приховувати свій майновий стан, а також звернула увагу суду, що скоєне нею правопорушення було виявлене не пізніше 18.04.2024, у зв`язку з чим вважала, що станом на час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, сплив шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення, тому просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Прокурор Копійка Д.О. підтримав обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та просив суд визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а її вина у вчиненні даного правопорушення знайшла своє підтвердження, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституціїі законівУкраїни,поваги доправ,честі ігідності іншихгромадян,до правилспівжиття,сумлінного виконаннясвоїх обов`язків,відповідальності передсуспільством.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати діяння як конкретне правопорушення. Кожний склад правопорушення обов`язково складається з таких елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу правопорушення, що виключає відповідальність особи за вчинене нею діяння.

Розглядаючи дану справу, суд виходить з того, що норма ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері запобігання корупції.

Предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: за минулий рік; за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Об`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП характеризується виключно виною у формі прямого умислу за інтелектуальною ознакою.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП судом має бути встановлено за наслідками розгляду справи, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, знала про обов`язок подати відповідні декларації у певний строк, проте усвідомлено без наявності на те поважних причин вирішила їх не подавати і умисно не подала таку декларацію.

Згідно з приміткою вищезазначеної статті КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Крім того, підпунктом «б» пункту 1 частини першої статті 3 особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Згідно пп. 3 п. 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089, декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Інформація про місце роботи (проходження служби) та займану посаду суб`єкта декларування у такій декларації зазначається відповідно до місця роботи (проходження служби) та займаної посади, перебування (проходження) на яких зумовили обов`язок подання такої декларації.

У відповідності до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Указом Президента України від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації на території України введено воєнний стан який діє до теперішнього часу.

У зв`язку з чим НАЗК відповідно до роз`яснень від 07.03.2022 року «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю в умовах воєнного стану (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, проведення перевірок)», які розроблені з урахуванням положень Закону України від 03.03.2022 М 2115-ІХ «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та штих документів у період дії воєнного стану або стану війни» - відтерміновано обов`язок подання декларації.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» № 3384-ІХ який набрав чинності 12.10.2023 року, відновлено обов`язок декларування.

Відповідно до роз`яснення НАЗК «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів Фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку)» від 13.11.2023 року № 4 визначено, що щорічну декларацію за 2023 рік потрібно подати до 31.03.2024 року, а щорічні декларації за 2021 та 2022 роки потрібно подати до 31.01.2024 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно з ст. 58 Конституції України «закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Підпунктами 1-2 п. 2 розділу II «Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 252/23 від 08 листопада 2023 року (далі - Порядок), передбачено щощорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Отже, ОСОБА_1 щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік зобов`язана була подати до 23 години 59 хвилин 31.01.2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що ОСОБА_1 опублікувала декларацію за 2022 рік лише об 11:44:39годині 17.04.2024, тобто поза межами строку встановленого законом для подачі декларації. Відповідно до послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 , остання не вчиняла активних дій, направлених на подання щорічної декларації за 2022 рік до 18.03.2024.

Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_1 на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», подавала декларації, в тому числі щорічні, з 2019 року по теперішній час (загалом було подано до реєстру 5 електронних декларацій) шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua, тобто даними фактами підтверджено обізнаність ОСОБА_1 з порядком роботи реєстру та її вміння користуватися ним при заповненні та подачі декларації.

Також судом встановлено, що електронний цифровий підпис ОСОБА_1 отримала 14.12.2023, через Акредитований центр сертифікації ключів «ПриватБанк», строк дії якого закінчується 13.12.2024.

Однак, маючи дісний підпис, будучи попередженою про необхідність подання декларацій за 2022 рік, вона не вжила заходів для своєчасного подання декларації.

Відповідно постанови великої палати Верховного суду від 24.01.2021 року у справі № 800/30/17(990/1/1328/18) суд встановив, що вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строків.

Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відповідно до абзацу 9 підпункту 1 пункту 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Положеннями, викладеними Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 року за № 223-943/0/4-17, визначено, що невжиття заходів суб`єктом декларування щодо своєчасності отримання електронного ключа, відомостей про склад сім`ї, їх доходи та інших необхідних даних для заповнення декларації, не може визнаватися реабілітуючою обставиною та поважною причиною для несвоєчасного подання декларації.

Отже, з моменту відновлення етапу декларування, а саме з 12.10.2023 року до кінцевого терміну подачі щорічних декларацій за 2021 - 2022 роки до 31.01.2024 року, законодавцем надано достатньо часу для збору всіх необхідних даних та подачі декларації в установлений законом термін.

На підставі викладеного, зазначені ОСОБА_1 підстави поважності порушення строку подачі декларації за 2022 рік, суд не відносить до поважних причин подачі електронні декларації з порушенням визначених законодавством строків, крім того, в дні необхідності подання Реєстр працював в належному режимі.

Суд, дослідивши матеріали щодо вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення № 1092 від 29.07.2024, який складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила, що зі змістом протоколу ознайомлена. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляла. Згідно протоколу слідує, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ОСОБА_1 ), роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП;

- копією щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік на ім`я ОСОБА_1 , роздрукованої з Єдиного Державного Реєстру Декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з офіційного сайту НАЗ України, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 подала до реєстру електронну декларацію за 2022 рік 17.04.2024, тобто несвоєчасно;

- копією посвідчення № НОМЕР_2 , виданого в грудні 2020 року, за підписом голови Дніпропетровської обласної ради Лукашука М.В., на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якого остання є депутатом Дніпропетровської обласної ради VIII скликання;

- роздруківкою послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 у період часу з 01.01.2022 по 17.04.2024, відповідно до якої вбачається, що декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік ОСОБА_1 подано до Реєстру об 11:44:39 годині 17.04.2024;

- копією Присяги депутата Дніпропетровської обласної ради VIII скликання на ім`я ОСОБА_1 ;

- копією рішення № 1-1/VIII від 08.12.2020 року «Про початок повноважень депутатів Дніпропетровської обласної ради», відповідно до якого ОСОБА_1 набула повноваження депутата VIII скликання Дніпропетровської обласної ради;

- витягом, роздрукованим з веб-сайту Акредитованого центру сертифікації ключів «ПриватБанк» (https://acsk.privatbank.ua/), відповідно до якого вбачається, що електронний цифровий підпис ОСОБА_1 отримала 14.12.2023, через Акредитований центр сертифікації ключів «ПриватБанк», строк дії якого закінчується 13.12.2024.

Отже, ОСОБА_1 , будучи депутатом Дніпропетровської обласної ради VIII скликання, тобто суб`єктом декларування, маючи обізнаність з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» щодо заходів фінансового контролю, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 958/29088, маючи відповідну технічну можливість, без поважних причин, несвоєчасно подала декларацію, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 , щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з тим, що станом на час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, сплив шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення, оскільки скоєне нею правопорушення було виявлене не пізніше 18.04.2024, суд прийшов до висновку, що вони зводяться до особистого тлумачення стороною захисту норм процесуального закону та аналізу і переоцінки одиничних непрямих доказів. При цьому, вказані учасники провадження, оцінюють і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження, а доводи ОСОБА_1 з приводу закриття провадження та не притягнення її до адміністративної відповідальності згідно ст. 38 та п. 7) ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд належним чином перевірив та вважає за необхідним вказати наступне.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 1092 від 29.07.2024, вчинене ОСОБА_1 корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, було виявлене 29.07.2024 в день складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що станом на день судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП 30.10.2024 строки притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 38 КУпАП, які складають шість місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, не спливли, а тому у суду відсутні правові підстави для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 38 та п. 7) ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення, у відповідності до вимог, передбаченихст. 33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 34 КУпАП, не вбачається.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 35 КУпАП не вбачається.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, період, на який останньою було прострочено подання відповідної декларації, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбаченому ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 грн.

Керуючись ст.ст. 33-35, 252, 283, 284 КУпАП, суд -.

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що за приписами ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко

30.10.2024