Справа № 491/121/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області, Желясков Олег Олександрович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення громадянина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 30 серпня 2017 року органом видачі - 5148; реєстраційний номер облікової картки платника податків: не надано; військовослужбовець ЗСУ, відповідно до витягу з ІКС «ІПНП», доданого до протоколу,протягом року не було піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 12 лютого 2024 о 14 годин 40 хвилин у с. Григорівка (Долинська ОТГ) Подільського району Одеської області по вул. Сташека 52, водій, ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Volkswagen «Passat» з державним номерним знаком « НОМЕР_2 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на прилад «Драгер» та у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру «NC» № 211922.Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За вказаним фактом поліцейським з реагування патрульної поліції Сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення від 13 лютого 2024 року серії ААД № 066232 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких відбувається за обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

З диспозиції ч. 1 ст. 268 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Матеріали адміністративної справи відносно громадянина, ОСОБА_1 , надійшли на адресу Ананьївського районного суду Одеської області 02 липня 2024 року після неодноразового дооформлення матеріалів справи на підставі постанов судді, ОСОБА_3 , від 03 квітня 2024 року та 24 червня 2024 року.

Зазначені матеріли були зареєстровані в Автоматизованій системі документообігу суду та їм було присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 491/121/24.

У день надходження, 02 липня 2024 року, розподіл судової справи між суддями не відбувся з причини відсутності потрібної кількості суддів для розподілу справи: у судді, ОСОБА_4 , закінчено повноваження, суддя, ОСОБА_3 , з 26 червня 2024 року перебуває у відпустці на підставі наказу голови суду № 6-В від 04 червня 2024 року.

У подальшому, 15 липня 2024 року, за результатами автоматизованого розподілу судової справи справу за № 491/121/24 було передано для розгляду судді Ананьївського районного суду Одеської області, ОСОБА_4 .

Розгляд справи було призначено на 30 липня 2024 року. Однак ОСОБА_1 до суду на розгляд справи не з`явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП.Це підтверджує поштовий конверт з вкладенням, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.22).

У подальшому судове засідання було призначене на 22 серпня 2024 року, але з причини перебування судді на лікарняному, засідання було відкладено на 23 вересня 2024 року (а.с.23).

23 вересня 2024 року ОСОБА_1 до суду на розгляд справи не з`явився, причини неявки не повідомив.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП.Це підтверджує поштовий конверт з вкладенням, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.24).

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Суд бере до уваги той факт, що громадянину, ОСОБА_1 , достеменно відомо про складення відносно нього 13 лютого 2024 року протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 066232 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 8) та про те, що розгляд справи за зазначеним протоколом здійснюється Ананьївським районним судом Одеської області, оскільки відомості про це містяться у відповідній графі протоколу, з яким ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис та копію якого отримав. Крім протоколу про адміністративне правопорушення факт відомості про розгляд справи саме Ананьївським районним судом Одеської області підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського, який міститься на компакт-диску DVD+R (а.с.19), з якого зокрема вбачається, що поліцейським доводиться до відома де саме буде розглядатись справа.

Крім того, відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі та з ними можливо ознайомитись на офіційному вебпорталі судової влади в мережі Інтернет за вебадресою: http://court.gov.ua/sud1501/gromadyanam/csz.

Станом на 23 вересня 2024 року від ОСОБА_1 будь-яких заяв або клопотань, в тому числі про відкладення розгляду справи, не надходило.

Вирішуючи питання щодо розгляду справи у відсутність особи, суд також ураховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію, з якою відкладення розгляду має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію було висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» та «Карнаушенко проти України.»

Також судом при розгляді даної справи ураховує позицію Верховного Суду, яка міститься у п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Основною умовою відкладення розгляду справи є - не відсутність у судовому засіданні сторони по справі, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Ураховуючи викладене, а саме те, що ОСОБА_1 достеменно знав про розгляд справи відносно нього Ананьївським районним судом Одеської області, не цікавився про її хід, із заявами про відкладення розгляду справи не звертався, а також те, що підстави для відкладення розгляду даної справи відсутні,з урахуванням положень ч. 1 та 2 ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає, зокрема, у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку відповідного огляду.

При цьому, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП закон пов`язує виключно з керуванням такою особою транспортним засобом, що має бути доведеним. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і відмова особи від огляду.

Як уже було зазначено ОСОБА_1 інкримінується в вину порушення вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З дослідження матеріалів справи, зокрема і відеозапису із нагрудної камери поліцейського вбачається, що саме з урахуванням порушення вимоги п. 2.5. Правил доказова база поліцейського була спрямована на доведення вини ОСОБА_1 у відмові проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, згідно переглянутого відеозапису з нагрудної камери працівник поліції повідомив ОСОБА_1 «… так як ДТП, Ви повинні пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, Ви можете у Вас є право пройти у медзакладі, маєте право у нас є із собою прилад «Драгер», та маєте право відмовитися, у Вас є три варіанта…». Після наведеного поліцейським ОСОБА_1 одразу запитав чи може він відмовитись та у подальшому відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відеозапис свідчить про порушення поліцейським процедурних приписів законодавства України в частині проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема і Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а саме.

Судом встановлено, що у даній справі мала місце дорожньо-транспортна пригода. До матеріалів справи долучено ксерокопію схеми місця ДТП, яка сталася 12 лютого 2024 року о 14 годині 40 хвилин у с. Григорівка (Долинська ОТГ) (а.с.10). За наслідками цієї дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 було доставлено до КНП «Любашівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Любашівської селищної ради (а.с.7, 11, 19).

Згідно п.п. 9.-12. Порядку № 1103 (у редакції на час, коли мала місце дорожньо-транспортна пригода) проведення огляду водіїв транспортних засобів - учасників дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є постраждалі, - обов`язкове.

Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Лікар, що проводить огляд, повинен ознайомитися з документами, які посвідчують особу водія (паспорт, посвідчення водія та інші документи).

Відсутність документів не може бути причиною для відмови в проведенні огляду.

У разі коли в результаті дорожньо-транспортної пригоди водія доставлено у лікувальний заклад, в обов`язковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції.

Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Крім того, відповідно до п. 8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Ураховуючи наведене, дії поліцейського є неправомірними, а протокол про адміністративне правопорушення складено безпідставно / безпредметно.

Сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 у справі №463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Недоліки, допущені поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, позбавляють суд можливості неупередженого та об`єктивного розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також можливості перевірити правильність даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, повно та об`єктивно з`ясувати усі фактичні обставини, що мають значення для розгляду справи про адміністративне правопорушення, за наявності вищеописаних недоліків для суду не представляється можливим встановити об`єктивну істину у справі.

З огляду на викладене, враховуючи те, що надані до протоколу докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, зазначених у протоколі, всі сумніви повинні бути віднесені на його користь у відповідності до положень ст. 7 КУпАП та ст. 62 Конституції України.

Ураховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність події та у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення закривається, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням приписів ст. 401, у разі закриття провадження у справі, судовий збір не стягується.

На підставі викладено, керуючись ст. 401, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283 284 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення громадянина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 30 серпня 2017 року органом видачі - 5148; реєстраційний номер облікової картки платника податків: не надано; військовослужбовець ЗСУ, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу в його діях адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги згідно ч. 1 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення та може бути оскаржена згідно ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Копію постанови вручити ОСОБА_1 в порядку, встановленому ч.ч.1, 3 ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: О.О.Желясков