Справа № 444/4649/24
Провадження № 3/444/2240/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Олещук М. М., з участю особи відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №2 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є особою з інвалідністю 2 групи, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Інспектором ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області капітаном поліції Данилевич Назаром Юрійовичем складено протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №166230 від 04.11.2024 року відповідно до якого ОСОБА_1 , 11.10.2024 року о 12 год. 16 хв. у с.Городжів по вул.Центральній, 1, керуючи транспортним засобом марки "Mercedes Benz 508D", номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати постійно змогу контролювати його рух, та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив з`їзд у кювет, матеріальної шкоди не завдано.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 подав письмові пояснення, які підтримав в судовому засіданні. Додатково зазначив, що він керував вищевказаним транспортним засобом, однак під час керування відчув раптове запаморочення, різкий тупий біль в голові та втратив свідомість. Йому була надана невідкладна медична швидка допомога, та він був доставлений до міста Львова в лікарню, зі скаргами різкого болю в голові та сухості в роті. Також зазначає, що 2019 році він був прооперований, внаслідок чого отримав інвалідність 2 групи.

ОСОБА_1 вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася з причин, які не залежали від нього, а саме внаслідок раптового погіршення стану здоров`я водія за кермом транспортного засобу, оскільки в момент з`їзду в кювет він був без свідомості.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 посилається на ст. 20 КУпАП відповідно до якої не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

ОСОБА_1 вважає, що провадження у справі відносно нього необхідно закрити на підставі п. 3 ст. 247 КУпАП у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення особою, яка в момент порушення ПДР України перебувала у стані неосудності.

Оглянувши письмові пояснення ОСОБА_1 та подані ним докази, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №166230 від 04.11.2024 року, фототаблицю та схему ДТП від 11.10.2024 року, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до положень ст.252 КУпАП, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно з рапортом працівника поліції від 11.10.2024 року, 11.10.2024 року о 12:13 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 11.10.2024 року о 12:12 за адресою: Жовківський район смт.Магерів, траса, ДТП відбулось щойно, у водія стався напад судоми, він втратив свідомість, і в`їхав в кювет (арк. спр. 4).

Із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.10.2024 року встановлено, що пошкоджень автомобіля не виявлено (арк. спр. 5-13).

Із наданої суду розписки власника транспортного засобу "Mercedes Benz 508D", номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 встановлено, що останній жодних претензій до ОСОБА_1 немає, у транспортного засобу пошкодження відсутні.

У письмових поясненнях наданих ОСОБА_1 21.10.2024 року працівникам поліції, останнім зазначено, що він не пам`ятає як автомобіль з`їхав в кювет, так як він втратив свідомість.

У поданому до суду консультаційному висновку спеціаліста від 11.10.2024 року наданого пацієнту ОСОБА_1 вказано основний діагноз G40.90-Епілепсія, неуточнена, без згадки про фармакорезистенту епілепсію. Стан після судомного нападу, дата огляду 11.10.2024 року час огляду 14:31.

Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №30264 КНП "Львівське територіальне медичне об'єднання "Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги м.Львова" встановлено, що ОСОБА_1 направлений на стаціонар 04.11.19 року по 08.11.19 року, повний діагноз кистозний новоутвір (астроцитома) правої лобної частки головного мозку.

Із копії пенсійного посвідчення виданого ОСОБА_1 встановлено, що останній є особою з інвалідністю 2 групи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Диспозиція статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП полягає у порушенні учасниками дорожнього руху, відповідно, Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, суб`єктом вказаного правопорушення є фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку, суб`єктивна сторона визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Отже, необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини у особи, що вчинила адміністративне правопорушення. Особи, що не здатні керувати своїми діями через поразку вольової сфери психіки, не можуть діяти умисно чи необережно, тобто виявити вину в адміністративно-правовому змісті.

Крім того, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Згідно з даним протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у вину порушення п.п.12.1 ПДР України.

Відповідно до положень п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , а також наданих документів, які суд визнає логічними, послідовними та такими, що в цілому та окремих деталях відтворюють дійсні обставини справи, встановлено, що ОСОБА_1 , 11.10.2024 року о 12 год. 16 хв. у с.Городжів по вул.Центральній, 1, керуючи транспортним засобом марки "Mercedes Benz 508D", номерний знак НОМЕР_2 , втратив свідомість, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати постійно змогу контролювати його рух, та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив з`їзд у кювет, матеріальної шкоди не завдано.

У консультаційному висновку спеціаліста від 11.10.2024 року, наданого ОСОБА_1 , зазначено результати лабораторного дослідження: захворів гостро раптово сьогодні під час їзди в автомобілі, коли раптово розвинувся судомний напад, основний діагноз G40.90-Епілепсія, неуточнена, без згадки про фармакорезистенту епілепсію. Стан після судомного нападу.

Отже, ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про наявність причинно-наслідного зв`язку між раптовим хворобливим станом ОСОБА_1 та виникненням дорожньо-транспортної пригоди, що обґрунтовано виключає наявність в діях ОСОБА_1 порушення п.12.1 ПДР України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Суд бере до уваги поясненням ОСОБА_1 , що дорожньо-транспортна пригода сталася з причин, які не залежали від нього, внаслідок раптового погіршення стану здоров`я водія за кермом транспортного засобу, оскільки в момент з`їзду в кювет він був без свідомості.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведена.

ОСОБА_1 в письмових поясненнях посилається на ст. 20 КУпАП та просить закрити провадження відносно нього на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Однак, осудність - це психічний стан людини, який передбачає, що людина може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Психічні розлади - це розлади психічної діяльності, які позбавляють особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. Осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта адміністративного правопорушення. Осудність, як і вина, характеризується певними ознаками: інтелектуальними й вольовими. Вольова ознака юридичного критерію неосудності - нездатність особи під час вчинення адміністративного правопорушення керувати своїми діями (бездіяльністю) - означає нездатність людини діяти з своєї волі, відповідно до своїх уявлень, переконань, нездатність утриматися від імпульсивних, мимовільних й інших подібних діянь. Інтелектуальна ознака юридичного критерію неосудності означає нездатність особи під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків. Якщо під час провадження в адміністративних справ виникає питання з приводу психічного стану особи, за відповідним рішенням суду призначається судово-психіатрична експертиза, Отже, з наведеного випливає, що для встановлення факту неосудності особи, необхідно провести судово-психіатричну експертизу, висновок якої і буде підставою для визнання особи неосудної, тобто такої, яка не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

У зв`язку з наведеним, суд відхиляє твердження ОСОБА_1 про те, що під час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, він перебував у стані неосудності, оскільки, питання щодо проведення зазначеної експертизи не вирішувалося та водій не надав суду будь-яких доказів, які б прямо вказували на те, що під час керування транспортним засобом, а саме 11.10.2024 року, він перебував у стані неосудності.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , судом досліджено наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , оцінено докази надані поліцією та учасниками справи, у зв`язку з чим, враховуючи, що вина особи не може ґрунтуватись на припущеннях, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведена.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 27, 124, 247, 248, 279, 283, 284, 307, 308 КУпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Олещук М. М.