Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1504/24
Провадження № 3/553/706/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28.10.2024м. Полтава

суддя Ленінського районного суду м. Полтави Крючко Н. І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення раніше до адміністративної відповідальності притягувалась, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Полтави надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №629700 від 04 травня 2024 року (далі Протокол) 04 травня 2024 року о 12 год 48 хв, по вул. Сортувальна, 43, м. Полтава,водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано із застосуванням технічних засобів відеозапису згідно постанови КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року, зі змінами від 20 січня 2023 року, що внесені постановою КМУ №57 та згідно ст. 266 КУпАП без залучення свідків, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2. 5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

У судове засідання порушник, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та обов`язки,суд розцінює причину неявки як неповажну. Із врахуванням положень ст. 268 КУпАП, яка не містить заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянув справу за відсутності особи на підставі наявних у справі даних та доказів.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», зазначив, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. (Рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» № 3236/03 від 03 квітня 2008 року). Тобто особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вважається повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду судової справи.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч. ч. 1 - 5 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський, у присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якомузазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з п. п. 2, 4, 6, 7 і 13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі - Порядок № 1103), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Згідно п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими. Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи положення п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування підвпливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1-4 ст. 130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у абзаці 4 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 24 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду №18 (v0018700-08 ) від 19 грудня 2008 року) для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Аналізуючи докази, які знаходяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю належних та допустимих доказів. Також суд вважає, що поліцейські, при складанні відносно останньої протоколу про адміністративне правопорушення, діяли у відповідності до своїх повноважень та способу, передбачених чинним законодавством, тому протокол про адміністративне правопорушення визнається судом допустимим доказом відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, як і сукупність інших доказів, що досліджені судом, зокрема, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 2 - 3), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 травня 2024 року(а. с. 4); постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №496240 від 04 травня 2024 року (а. с. 5); довідки щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП України протягом року та отримання ОСОБА_1 посвідчення водія відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів;(а. с. 6-7); СД - диск із відеозаписами бодікамери поліцейського щодо перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, які об`єктивно узгоджуються між собою та іншими матеріалами справи (а. с. 8).

Так, Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03 лютого 2016 року №100 затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них».

Відповідно до п. 3.3 нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна використовуватися працівниками патрульної поліції та знаходитися в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди, перевірці документів, арешті або затримання особи, поверхневому огляді, загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї, при наданні допомоги особам, у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Відповідно до змісту відеозапису з бодікамери №468912 (а. с. 8), який був досліджений судом, та який суд сприймає як належний та допустимий доказ по даній справі, слідує, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , враховуючи поведінку та погрози предметом, що схожий на пістолет ОСОБА_1 , були вимушені викликати поліцію. Прибувши на виклик, працівники поліції, виявили ОСОБА_1 із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. При цьому, свідки вказували на те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д. н. з. НОМЕР_1 , у зв`язку із чим працівники поліції розпочали перевірку причетності останнього до керування вищевказаним транспортним засобом.

Так, досліджені судом відеозаписи системи «Безпечне місто» зафіксували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Passat, д. н. з. НОМЕР_1 , що має явні пошкодження (відірване пошкоджене праве крило автомобіля та бампер, відсутні передні номерні знаки), зокрема через залізничний переїзд та в напрямку вул. Сортувальна, м. Полтава о 12 год 48 хв та 12 год 50 хв (а. с. 8).

У подальшому, встановивши факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , та виявивши у останнього ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя) працівник поліції запропонував йому у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого останній відмовився під фіксацію на технічний пристрій бодікамеру №468912 (а. с. 8).

Зі змісту відеозапису з бодікамери № 468912.слідує, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, що підтверджується і показаннями

До матеріалів справи також додано пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 2 - 3), котрі підтвердили факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення за вищевикладених обставин, зазначивши, що в день та час, зазначені в Протоколі, між ними та їхнім сусідом ОСОБА_1 , котрий приїхав на транспортному засобі Volkswagen Passat, д. н. з. НОМЕР_1 , за адресою вул. Сортувальна, 43, м. Полтава, виник конфлікт. Так, ОСОБА_1 почав погрожувати предметом, що ззовні схожий на пістолет, при цьому маючи ознаки алкогольного сп`яніння, після чого громадяни були змушені викликати працівників поліції.

Суд враховує як належний та допустимий доказ направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 травня 2024 року(а. с. 4) де повторно зафіксовано ознаки сп`яніння, що були виявлені у ОСОБА_1 працівниками поліції (різкий запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови та почервоніння обличчя) та факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому суд констатує зухвалу, категоричну поведінку ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції та іншими особами, що постійно супроводжувалась нецензурною лайкою останнього, котра явно не відповідає обстановці та враховує як належний та допустимий доказ по справі постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №496240 від 04 травня 2024 року (а. с. 5), де з поміж іншого зафіксовано факт не надання на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційних документів на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, що об`єктивно узгоджуються між собою та не протирічать одне одному.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

На підставі викладеного, вирішуючи питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення, суд враховує характеристику його особи, ступінь вини, його поведінку як під час скоєння правопорушення, так після цього, ставлення до скоєного і приходить до висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, вважаючи, що це буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Статтею 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Частиною 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 605,60 грн.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 130, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовийзбір», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї)тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять) тисяч гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп судового збору (стягувач Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 00020, ).

Роз`яснити що штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня винесення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо така скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги, постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко