Провадження №: 3/336/555/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 29 грудня 2023 року, о 01 годині 15 хвилин 29 грудня 2023 року ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «MAZDA 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку № 94 по вул. Магістральній в місті Запоріжжі з явними ознаками алкогольного сп`яніння, на що вказували запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Притягуємий до відповідальності, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Баришніков А.Г. просить про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 через грубе порушення права його довірителя на захист, яке полягає у фактичному утриманні та позбавленні ОСОБА_1 . свободи пересування без надання йому можливості скористатися професійною правничою допомогою, про що свідчать матеріали відеофіксації розкриття правопорушення. Доставлення притягуємого до адміністративної відповідальності до приміщення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції під час оголошеної в м. Запоріжжі комендантської години, а саме: після 01 години 25 хвилин, та застосування щодо ОСОБА_1 адміністративного затримання без надання можливості скористатися професійною правовою допомогою суперечить вимогам ст. ст. 59, 129 Основного Закону України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 20 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 13-14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1363 «Про затвердження порядку інформування центрів з надання безоплатної правничої допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою». У зв`язку з означеним грубим порушенням права особи на захист є очевидно недопустимими та не можуть бути використані на користь обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП усі процесуальні джерела в справі.

Захисник зауважує, що за наведених обставин оцінка доказів на предмет їх допустимості (згідно ст. 87,89 КПК України, норми якого мають застосовуватися судом при оцінці доказів за аналогією) за правилом «плодів отруєного дерева» (згідно рішення ЄСПЛ у справі «Гефген проти Німеччини») не дає підстав прийняти на користь висновку автора протоколу долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 докази (відеозаписи, рапорти, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 29.12.2023 року, направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 29.12.2023 року).

У зв`язку з викладеним представник просить про звільнення його довірителя від адміністративної відповідальності та закриття провадження в справі щодо нього через недоведеність його винуватості.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, вислухавши пояснення представника притягуємого до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить висновку про необхідність закриття провадження в справі у зв`язку з недоведеністю в діях особи ознак правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Об`єктивну сторону складу правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, утворюють дії з відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналіз даної норми законодавства свідчить про те, що суд не вправі самостійно збирати докази винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пунктом «с» ст. 6 Конвенції про захист права людини і основоположних свобод передбачено право кожного використовувати юридичну допомогу захисника, обраного на власний розсуд; право за захист гарантовано ст. 59, п.6 ст. 129 Конституції України та ст. 20 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-ХІІ, за якою закріплено, що військовослужбовцям гарантується право на захист у порядку, встановленому законами України.

Згідно із ст. 37 Закону України «Про Національну поліцію» відлік часу утримання затриманої фізичної особи в спеціально відведених для цього приміщеннях рахується з моменту її фактичного затримання.

Згідно частини 3 ст. 12 КПК про затримання особи, взяття її під варту або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб, а також про її місце перебування має бути негайно повідомлено її близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб за вибором цієї особи. Затримана особа (…) або обмежена у праві на вільне пересування в інший спосіб, має право на зустріч із захисником (захисниками) у кримінальному провадженні, адвокатом (адвокатами).

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» безоплатна правнича допомога - правнича допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел; вона включає надання правничих послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення. Згідно статті 3 цього Закону право на безоплатну правничу допомогу це гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правничу допомогу.

Згідно частини 1 ст. 14 цього Закону право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з цим Законом та іншими законами мають такі категорії фізичних осіб: 3) особи, до яких застосовано адміністративне затримання - на правничі послуги, передбачені пунктами 1 і 3 частини другої статті 13 цього Закону. Згідно ст. 15 цього Закону суб`єктами надання безоплатної вторинної правничої допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної правничої допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу.

У відповідності до ст. 25 Закону «Про безоплатну правничу допомогу» суб`єкт надання безоплатної вторинної правничої допомоги має право: 1) здійснювати захист у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження на підставі доручення центру з надання безоплатної правничої допомоги; 2) брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення на підставі доручення центру з надання безоплатної правничої допомоги; 3) представляти права і законні інтереси осіб, які потребують безоплатної вторинної правничої допомоги, у судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.

«Порядком інформування центрів з надання безоплатної правничої допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1363 від 28.12.2011 року, внормовано вимоги та механізм інформування центрів з надання безоплатної правничої допомоги про випадки затримання за підозрою у вчиненні злочину, затримання на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання з метою приводу, застосування адміністративного затримання чи адміністративного арешту або обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом пункту 2 означеного «Порядку…», негайно з моменту затримання особи суб`єкт подання інформації повідомляє за допомогою телефонного, факсимільного зв`язку на єдиний контактний номер телефону системи надання безоплатної правничої допомоги (0-800-213103) (контактний центр системи надання безоплатної правничої допомоги) та інші телефонні номери, електронної пошти або через комплексну інформаційно-аналітичну систему забезпечення надання безоплатної правничої допомоги (далі - система) відповідному регіональному/міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги (далі - центр), крім випадків адміністративного затримання, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Протягом години з моменту реєстрації повідомлення суб`єкта подання інформації про затримання особи або відповіді відповідного центрального, регіонального або міжрегіонального органу на запит, що підтверджує інформацію про затримання особи, уповноважена службова особа центру в установленому порядку призначає адвоката шляхом видачі доручення для надання такій особі безоплатної вторинної правничої допомоги, копія якого із зазначенням реєстраційного номера повідомлення за допомогою факсимільного зв`язку, електронної пошти або через систему передається суб`єкту подання інформації та реєструється ним. Час прибуття адвоката до затриманої особи для конфіденційного побачення та/або участі в процесуальних діях фіксується уповноваженою службовою особою суб`єкта подання інформації, органа (установи), де перебувають затримані особи, в системі та/або відповідному журналі реєстрації (п. 7 «Порядку…»).

Згідно пункту 9 «Порядку…» відмова затриманої особи від адвоката, призначеного центром, повинна бути здійснена такою особою в присутності цього адвоката у формі письмової заяви, копія якої подається адвокатом до відповідного центру.

Огляд наданої співробітниками поліції відеозапису процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності робить очевидним застосування до нього спеціальних засобів (кайданок) та складання протоколу про адміністративне затримання в приміщенні підрозділу Національної поліції. Разом з тим, як випливає з означеного відеозапису, наведені вимоги «Порядку…» співробітниками поліції не виконані.

Як випливає з наданої захисником інформації Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги вбачається, що відносно затриманої особи () протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для призначення останньому адвоката через систему надання безоплатної правничої допомоги у період часу з 01-34 години по 03-04 годину 29 грудня 2023 року не надходив. Подібний зміст має відповідь від Запорізького місцевого центру з надання БВПД №047/02-13/218 від 11.03.2024 року, за яким до Запорізького місцевого центру з надання БВПД повідомлення про адміністративне затримання ОСОБА_1 не надходили, доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги не видавалися.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а при притягненні до адміністративної відповідальності в жодному разі не може бути допущено випадків свавільності з боку державних органів..

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, а також практика Європейського суду з прав людини є джерелами права в Україні відповідно до положень Основного Закону України та Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини».

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В багатьох справах Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій прав особи, що передбачені законодавством.

Суд вважає, що процедура притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення в сфері порушення правил безпеки дорожнього руху, склад яких характеризуються надзвичайно суворими санкціями, має відбуватися за процедурою переслідування за вчинення кримінального правопорушення з дотриманням гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Таким чином, серйозність покарання за статтею 130 КУпАП підкреслює її «кримінально-правовий» характер в розумінні положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому особам, стосовно яких складено протокол про адміністративне правопорушення за цією статтею, мають бути забезпечені всі гарантії, які передбачені в ст.6 Конвенції.

Такими гарантіями є встановлена законодавством України обов`язковість застосування до кожного учасника провадження належної правової процедури.

До загальних засад кримінального провадження в силу ст. 7 КПК України відноситься забезпечення права на захист.

Докази, отримані всупереч порядку, встановленому законом, є недопустимими.

Наслідки отримання доказу з порушенням порядку, регламентованого кримінальним процесуальним законодавством, встановлені статтею 86 КПК України, відповідно до якої недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень.

За змістом рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Право кожного обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, встановлено частиною 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Цією ж нормою гарантовано кожному обвинуваченому право мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Наведені суддею обставини свідчать про порушення законності та права особи на захист, що є засадами кримінального судочинства, вимоги якого підлягають застосуванню під час притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обов`язок суду визнати недопустимим доказ, чиє здобуття пов`язане з порушенням прав особи, встановлений статтею 87 КПК України.

Наслідки недопустимості доказів, які полягають в неможливості їхнього використання при прийняття процесуальних рішень та посилання на них при ухваленні судового рішення, встановлені статтею 86 КПК України.

Наведені судом порушення отримання доказів в справі про адміністративне правопорушення, наявність яких в силу законодавства виключає притягнення особи до відповідальності, виключає інші наслідки розгляду протоколу суддею, окрім як закриття провадження в справі.

Таким чином, не вбачаючи сукупності фактичних даних, що підтверджують в силу ст. 251 КУпАП наявність ознак складу правопорушення, суддя вважає за необхідне постановити про звільнення особи від відповідальності та закриття провадження в справі.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 251, 252, 254, 256, 280 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 від відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП через недоведеність його вини.

Провадження в справі закрити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. В. Щаслива