ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області

Лутай А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , працюючоговодієм МТК «Казнатранс», за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №964259, складеного інспектором СРПП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Селещуком Р.В. від 26.04.2024, ОСОБА_1 26.04.2024, близько 14.40 год, за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_2 , що виражалося у словесних образах та погрозах, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю останньої, що кваліфіковано за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 не погодився з вказаним правопорушенням, про що власноручно зазначив у протоколі.

В протоколі вказано, що до нього додається відео з бодікамер, ТЗП , заява.

30.05.2024 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, розгляд справи було відкладено на 08 год. 40 хв. 25.06.2024 року.

25.06.2024 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, з метою повного та всебічного розгляду справи просив викликати і допитати його колишню дружину по справі ОСОБА_2 та працівника поліції, який складав відносно нього протокол ОСОБА_3 . Розгляд справи відкладено на 14 год. 00 хв. 02.08.2024 року.

02.08.2024 року у зв`язку з неявкою потерпілої та свідків в судове засідання розгляд справи відкладено на 12 год. 00 хв. 23.08.2024 року

23.08.2024 року, у зв`язку з неявкою у судове засідання ОСОБА_1 та свідків, розгляд справи відкладено на 14 год. 15 хв. 13.09.2024 року.

05.09.2024 року від порушника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, так як він працює водієм міжнародних рейсів, буде перебувати за кордоном в зв`язку з виконанням своїх професійних обов`язків. Щодо обставин справи надав письмові пояснення, в яких зазначив, що станом на квітень 2024 року він з колишньою дружиною ОСОБА_2 перебував в стані розлучення і остання намагалася будь-яким шляхом позбавити його можливості проживати в житловому будинку до якого він має безпосереднє відношення, так як з новобудови привів його в житловий стан. 26 квітня 2024 року, в той час коли він перебував на кухні та готував собі їжу, до нього підійшла ОСОБА_2 , яка почала в агресивній формі чіплятись до нього з вимогою, щоб він залишив житловий будинок. Він в свою чергу відповів, що ще не має рішення суду про розлучення, а також не відбувся поділ майна. При цьому, він пояснив, що ліжко на якому вона спить, холодильник, телевізор та інші речі куплені за його кошти. Під час цієї розмови він не допускав нецензурних та образливих слів, а тим більше не погрожував насильством та не чинив дій, що можуть підпадати під фізичне чи психологічне насильство. Наголошує на тому, що ОСОБА_2 безпідставно викликала працівників поліції, яким повідомила завідомо неправдиву інформацію з метою спонукати його залишити житловий будинок. Він працює водієм міжнародних рейсів і 26.04.2024 року збирався в рейс, в який відбув згідно графіку, тому вказівка на те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння не відповідає дійсності і є надуманою заявником ОСОБА_2 , як і інші обставини, що стосуються вказаного факту.

13.09.2024 року від потерпілої ОСОБА_2 надійшла заява про виклик в судове засідання працівників поліції, які були присутні під час вчинення ОСОБА_1 насильницьких дій, для підтвердження її пояснень. Розгляд справи відкладено на 16 год. 00 хв. 30.09.2024 року.

30.09.2024 року в судове засідання з`явилася потерпіла ОСОБА_2 , яка підтвердила події зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, додатково пояснила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями, після чого вчиняє домашнє насильство щодо неї та її малолітнього сина, поводиться агресивно і неадекватно. 26.04.2024 близько 14.40 год за адресою їхнього проживання АДРЕСА_3 він знову вчинив домашнє насильство щодо неї, що виражалося у словесних образах та погрозах, вдарив ножом холодильник, внаслідок чого вона злякалася, що він ножом може вдарити і її. Просила притягнути його до адміністративної

Того ж дня, судом був допитаний працівник поліції ОСОБА_3 , який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який суду пояснив, що по приїзді за місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 , останній пояснив, що він посварився з колишньою дружиною ОСОБА_2 . Ознак перебування його в стані сп`яніння він не бачив. ОСОБА_1 казав, що нецензурною лайкою на адресу потерпілої не висловлювався. З приводу холодильника вказав, що зі злості вдарив холодильник кулаком, оскільки останній куплений за його гроші, а тому він робить з ним, що хоче.

У зв`язку з неявкою в судове засідання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 розгляд справи відкладено на 15 год. 30 хв. 03.10.2024 року.

01.10.2024 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, вину у вчиненому не визнає, просить врахувати його пояснення, які подані ним на окремому аркуші.

03.10.2024 року судом був допитаний свідок ОСОБА_4 , який пояснив, що 26.04.2024 року він разом із ОСОБА_3 виїздив на місце вчинення домашнього насильства. Заявниця ОСОБА_2 була заплакана, він відібрав у неї пояснення про те, що колишній чоловік, ображав її нецензурною лайкою, голосно кричав. Дитина, яка була допитана усно, підтвердила пояснення матері, зазначила, що це було неодноразово. Із ОСОБА_1 він не спілкувався. Холодильник був пошкоджений. Дитина вказала, що це пошкодження зробив батько, однак чим він не бачив.

Розгляд справи відкладено на 12 год. 45 хв. 10.10.2024 року, витребувано з Володимирського РВП ГУНП у Волинській області відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

10.10.2024 року судове засідання не відбулось, у зв`язку з ненадходження витребуваної інформації. Від потерпілої ОСОБА_2 надійшла заява про подальший розгляд справи за її відсутності, просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Розгляд справи відкладено на 09 год. 30 хв. 29.10.2024 року.

11.10.2024 року від заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Володимирського РВП ГУНП у Волинській області на запит суду надійшла інформація ( рапорт) про не можливість надати суду відео з нагрудної бодікамери поліцейського, оскільки відповідно до наказу МВС №1026 від 18.12.2018 року термін зберігання відео 30 діб.

29.10.2024 року учасники справи в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявні їхні заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідків, дослідивши письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявні матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Положеннями статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП, за якою стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що:

- психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

- економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру .

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

Згідно зі ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі, зазначаються пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які також є доказом у справі, як це передбачено ст. 251 КУпАП.

Як передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий суд та встановлення обґрунтованості будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Суд вважає, що долученими до матеріалів справи доказами не доведено вчинення ОСОБА_1 26.04.2024 домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 .

При цьому образи та докори не формують собою домашнє насильство, а утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі словесні образи, погрози, приниження спрямовані на обмеження волевиявлення особи, викликають у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, що не встановлено в суді.

ОСОБА_1 , як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час його розгляду в суді, заперечував свою вину у вчинення адміністративного правопорушення, наполягав на тому, що під час розмови з ОСОБА_2 не допускав в її адресу нецензурних та образливих слів, не погрожував дружині насильством.

Згідно долученої до протоколу Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, ОСОБА_1 раніше до потерпілої не застосовував фізичне насильство, не залякував, не переслідував та не погрожував потерпілій та її дітям, поведінка ОСОБА_1 не вплинула на безпеку потерпілої та/або безпеку її дітей, протягом останнього року до ОСОБА_1 не застосовувався терміновий заборонний припис, суд не видавав йому обмежувальний припис.

Таким чином, інформація викладена у Формі спростовує пояснення потерпілої ОСОБА_2 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 неодноразово вчиняв насильство щодо неї та її дитини.

Допитані в судовому засіданні поліцейські не змогли підтвердити обставини, викладені у протоколі, оскільки не були очевидцями події, що сталася 26.04.2024.

Зазначений у протоколі відеозапис з бодікамер поліцейських, не був долучений до протоколу, і на запит суду не наданий.

Отже, у даному випадку протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено зі слів потерпілої, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучені будь-які докази встановлення ступеню завданої шкоди психічному здоров`ю потерпілої, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, в протоколі не зазначено жодного свідка події, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких доказів, крім пояснень потерпілої, з яких не вбачається можливим зробити беззаперечний висновок існування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, вчинення дій, спрямованих на вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_2 передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З наведеного, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст.247, ст.284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена у Волинському апеляційному суді протягом 10 днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Копію постанови протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено, а також потерпілій ОСОБА_2

Суддя А.М.Лутай