Справа № 211/1994/24
Провадження № 3/211/1347/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 жовтня 2024 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області С.В. Ткаченко розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 121 ч. 4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 738904 від 13.03.2024 року, 13 березня 2024 року, о 21-59 годин водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «MERCEDES BENZ SPRINTER 416 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кривому Розі у Довгинцівському районі по вул. Дніпровське шосе, буд. 84А, що підлягає обов`язковому технічному контролю за ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух», але його не пройшов. Правопорушення вчинено повторно протягом року , попереднє за ч. 1 ст. 121 КУпАП від 04.02.2024 року за порушення п. 31.6 В ПДР України, постанова ЕНА № 1375936, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340,00 грн., чим порушив п. 31.3 б Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.4 ст.121 КУпАП.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, в ході розгляду справи, його представник адвокат Івасик Т.Р. надала письмове пояснення у якому посилається на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 4 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч. 1ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом 13 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 за порушення вимог п. 31.3.б Правил дорожнього руху був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 738904 за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Частина 4 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою третьою цієї статті, а саме: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів; керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації; керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов).

Однак, дослідивши додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали, судом встановлено, що матеріали справи не містять переконливих та достатніх доказів того, що 13 березня 2024 року, керуючи транспортним засобом «MERCEDES BENZ SPRINTER 416 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Так, дійсно, відповідно до підпункту «б» пункту 31.3Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

У частині 1 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» закріплено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Разом з цим, у частині 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» визначено перелік транспортних засобів, які не підлягають обов`язковому технічному контролю та зазначено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

У статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту, наведено основні терміни. Зокрема, вказано, що: автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт; автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб); автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Частиною першою статі 19 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 19 Закону України "Про автомобільний транспорт" при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо) ; при державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вантажним автомобілем є колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів. Такі транспортні засоби незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, які знаходяться в експлуатації понад два роки, підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За наявних в матеріалах справи доказах неможливо встановити, чи підлягав зазначений у протоколі транспортний засіб «MERCEDES BENZ SPRINTER 416 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , обов`язковому технічному контролю, і що він не пройдений своєчасно.

Будь-яка інформація щодо транспортного засобу (технічна характеристика) в протоколі не зазначена та в матеріалах справи відсутня.

До протоколу не надано жодного доказу на підтвердження того, що вказаний транспортний засіб дійсно підлягає обов`язковому технічному контролю та не відноситься до транспортних засобів, визначених у частині 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух», які обов`язковому технічному контролю не підлягають, в тому числі копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та доказів, які підтверджують, що після закінчення строку дії попереднього обов`язкового технічного контролю його повторно не пройдено.

Як видно зі змісту протоколу у справі про адміністративне правопорушення, в ньому не відображено строк експлуатації автомобіля «MERCEDES BENZ SPRINTER 416 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки для автомобілів передбачено різний строк експлуатації щоб пройти технічний контроль, що зазначено в ч.2ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», а також маси вантажопідйомності даного автомобіля, тобто протокол не містить доказів того, що поліцейським було встановлено вказаних обставин як обов`язкової складової для умов визначення підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Такі дії будуть свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Крім того дослідивши вказаний адміністративний матеріал, судом встановлено відсутність доказів керування ОСОБА_1 13.03.2024 о 21:59 год. транспортним засобом, оскільки наданим відеозаписом не підтверджено даного факту.

Збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим cт. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно якого винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях.

Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Разом з цим, відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів щодо винуватості особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення свідчать про відсутність в її діях події і складу відповідного правопорушення.

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням того, що всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь та винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях, приходжу до переконливого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, є недоведеною та факт вчинення ним даного адміністративного правопорушення не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 121, 247, 251, 256, 268, 277, 278, 280 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя: С. В. Ткаченко