Справа № 709/1578/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2024 року с-ще Чорнобай
Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Романова О.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності № 2
(с-ще Чорнобай) Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-
До Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2
ст. 173-2 КУпАП (протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД № 145505, серії ВАД № 145627).
Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
З матеріалів вбачається, що протоколи про адміністративне правопорушення складені щодо порушень, суміжних в часі, надійшли на адресу суду майже одночасно та постанова по жодній із справ ще не приймалась.
Виходячи з вказаної правової норми, вважаю, що вищезазначені справи повинні бути об`єднані в одне провадження, та за результатами їх розгляду прийняте одне рішення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14 серпня
2024 року серії ВАД № 145505 27 липня 2024 року близько 23:00 год. в
АДРЕСА_1 , додому прийшов ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та влаштував сімейну сварку в ході якої ображав свою матір ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого ОСОБА_2 відчувала себе принижено. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Він же, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02 жовтня 2024 року серії ВАД № 145627 23 вересня 2024 року близько 18:00 год. в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_2 , а саме ображав словесно, висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого ОСОБА_2 почувалася приниженою. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направив, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не входить до переліку справ, передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП розгляд яких слід проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання та направлення протоколу про адміністративне правопорушення до суду, станом розгляду справи не цікавився, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності особи, на яку складений протокол про адміністративне правопорушення.
Розглянувши адміністративні матеріали, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.
Згідно з ч. 2 ст. 173-2 КУпАП ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.
Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.
Факт вчинення ОСОБА_1 адмістративного правопорушення, передбаченого
ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства, встановлено у судовому засіданні за матеріалами справи.
Відповідно до матеріалів справи дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Тобто, кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, являється вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за які особу протягом року було піддано адміністративному стягненню.
У підтвердження повторності вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, суду було надано копію постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 березня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та оголошено усне зауваження; провадження у справі закрито у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.
Суд звертає увагу, що оголошення усного зауваження та закриття провадження у справі у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення не являється видом адміністративного стягнення, передбаченого ст. 24 КУпАП, а тому, у даному випадку, ОСОБА_1 не вважається особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Тобто, під час судового розгляду встановлено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано невірно за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року
№ 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».
У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня
2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄСПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.
За наведених вище обставин вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, а саме:
- обставинами, викладеними у протоколах про адміністративні правопорушення від 14 серпня 2024 року серії ВАД № 145505 та від 02 жовтня 2024 року серії ВАД № 145627;
- рапортами від 01 серпня 2024 року та від 23 вересня 2024 року;
- протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 01 серпня 2024 року та від 23 вересня 2024 року;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 01 серпня 2024 року та від 23 вересня
2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_1 від 23 вересня 2024 року.
Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення згідно з вимогами ч. 2 ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, згідно ст.ст. 34 - 35 КУпАП, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 (сто сімдесят гривень 00 копійок) гривень.
У зв`язку з винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення та на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) гривень.
Керуючись ст.ст. 40-1, 173-2, 221, 280, 283-285 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
Об`єднати в одне провадження справи № 709/1578/24, № 709/1795/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Об`єднаній справі присвоїти № 709/1578/24.
Дії ОСОБА_1 в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП перекваліфікувати на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 (сто сімдесят гривень 00 копійок) гривень.
У разі несплати штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження постановине пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна для стягнення штрафу у подвійному розмірі.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя О.Г. Романова