КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/4078/2024 Постанова винесена суддею Гришком О.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., з участю захисника Федорова Д.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Федорова Д.С. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2024 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Від сплати судового збору ОСОБА_1 звільнено на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з постановою суду, 09 березня 2024 року о 07 год. 15 хв. по вул. Машинобудівників в смт. Чабани водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, тремтіння пальців рук, на вимогу пройти огляд для встановлення сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та їхати в медичний заклад для встановлення ступеню сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Федоров Д.С., вважаючи постанову суду незаконною і необґрунтованою, просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом не було надано оцінку всім обставинам справи, а оскаржена постанова була прийнята на підставі недопустимих доказів, з огляду на наступне.

Так, з відеозапису з портативного відеореєстратора файл «2024_0309_071515_FILEVP2_157300_0116» вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 повідомив, що він є військовослужбовцем НОМЕР_2 бригади та їде на службу. Після цього нагрудні камери були вимкнені та в подальшому працівники поліції внесли недостовірні відомості до протоколу серії ААД № 684512 про те, що ОСОБА_1 є безробітним.

Зважаючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та в момент зупинки співробітниками поліції виконував обов`язки військової служби, огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, а не інспектором поліції. З цих підстав вважає, що вимога до ОСОБА_1 щодо проходження огляду є безпідставною та протиправною, а наявні в матеріалах справи докази є недопустимими, оскільки зібрані неналежним суб`єктом.

Крім того, згідно довідки № 57 від 27 березня 2024 року за підписом командира 1 ЗРАБатр ЗРАДн в/ч НОМЕР_3 , ОСОБА_1 - водій 1 відділення 2 взводу 1 ЗРАБатр ЗРАДн в/ч НОМЕР_3 09.03.2024 року отримав наказ з`явитися до бойового командного пункту Управління сил і засобів протиповітряної оборони м. Києва та Київської області для участі у нараді з приводу загрози масованого обстрілу критичної інфраструктури м. Києва та Київської області на 09 год. 00 хв. 09 березня 2024 року, як командиру стартової позиції ПЗРК (переносного зенітно-ракетного комплексу).

Вищевикладені обставини вказують, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, а саме приймав участь у заходах з відбиття повітряної атаки у Київській області і м. Києві та виконував наказ, за невиконання якого передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 403 КК України у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Зважаючи на викладене, в силу допущених працівниками поліції порушень під час складання та оформлення матеріалів, беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважає, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Також вказує, що з наявного в матеріалах справи протоколу та відеозапису «2024_0309_071515_FILEVP2_157300_0116» вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено 09 березня 2024 року о 07 год. 15 хв., після чого нагрудна камера була вимкнена і відеозапис відновився лише о 07 год. 31 хв. файл «0», на якому ОСОБА_1 вже перебуває у службовому автомобілі поліції і йому пропонують пройти огляд на стан сп`яніння.

Таким чином, в порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, працівник поліції примусово вимикав нагрудну камеру, не здійснював фіксування всього спілкування ОСОБА_1 , а тому вважає, що відеозаписи в матеріалах справи не можуть бути визнані допустимими доказами у справі.

Крім того, направлення на огляд є законним виключно за наявності у водія, визначених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 №1452/735, ознак сп`яніння. Між тим, висновок щодо результатів медичного огляду № 18 від 09 березня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 є тверезим, повністю спростовує той факт, що в нього були наявні будь-які ознаки сп`яніння, що в свою чергу свідчить про відсутність об`єктивної сторони даного складу правопорушення, яка полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження саме відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

З огляду на викладене, в силу допущених працівниками поліції порушень під час проведення огляду та складання матеріалів, яким судом взагалі не була надана оцінка в оскаржуваній постанові, вважає, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року, як пропущений з поважних причин, посилаючись на ті обставини, що вперше ним було подано апеляційну скаргу 02 квітня 2024 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження. Однак 29 липня 2024 року ним було отримано постанову судді Київського апеляційного суду від 16 липня 2024 року, якою повернуто його апеляційну скаргу, у зв`язку з відсутністю повноважень у адвоката Федорова Д.С. представляти інтереси ОСОБА_1 . Вказані недоліки негайно було усунуто, а тому захисник просить визнати причину пропуску строку поважною.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а його захисник, адвокат Федоров Д.С., вказав на можливість проведення судового розгляду без участі ОСОБА_1 . Таким чином, враховуючи, що, відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка учасників провадження не перешкоджає проведенню розгляду, суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Федорова Д.С. на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, вперше апеляційну скаргу на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року адвокатом Федоровим Д.С. було подано 02 квітня 2024 року, тобто в межах визначеного ст. 294 КУпАП десятиденного строку, однак постановою судді Київського апеляційного суду від 16 липня 2024 року її було повернуто через відсутність доказів на підтвердження повноважень адвоката Федорова Д.С. представляти інтереси ОСОБА_1 . Копію постанови Київського апеляційного суду адвокат Федоров Д.С. отримав 29 липня 2024 року та в той же день подав апеляційну скаргу з усунутими недоліками.

Враховуючи викладене, а також з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне клопотання захисника Федорова Д.С. задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника Федорова Д.С. про незаконність і необґрунтованість постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року є безпідставними з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було дотримано, а висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 684512 від 09 березня 2024 року, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою та самим ОСОБА_1 , зауважень і заперечень не містить; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 09 березня 2024 року; відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції,реєстратора, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою і у своїй сукупності доводять, що ОСОБА_1 , 09 березня 2024 року о 07 год. 15 хв. по вул. Машинобудівників в смт. Чабани, керував автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Доводи захисника, що працівниками поліції було порушено вимоги чинного законодавства щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння суд не приймає до уваги з огляду на ті обставини, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан такого сп`яніння, що є окремим адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів захисника про те, що працівники поліції не мали повноважень пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, то вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Правилами дорожнього руху регламентовано, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, та передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу. Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічні положення щодо порядку проведення огляду водіїв транспортних засобів про визначення стану сп`яніння закріплені у п.п. 3, 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, та п.п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто був учасником дорожнього руху та на нього розповсюджувалася дія Правил дорожнього руху, а тому пропозиція працівників поліції, які діяли у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію», пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння є законною.

З цих же підстав суд не приймає до уваги доводи захисника, що огляд на стан сп`яніння стосовно ОСОБА_1 мав проводиться посадовою особою, уповноваженою на його проведення начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу) Збройних Сил, іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, оскільки в цей час ОСОБА_1 безпосередньо не виконував обов`язки військової служби та не перебував на території військової частини (установи, закладу тощо).

При цьому, згідно відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, під час зупинки ОСОБА_1 нічого про виконання обов`язку військової служби не говорив, а повідомив працівникам поліції, що їде за продуктами.

Не підтверджує факту виконання ОСОБА_1 обов`язку військової служби безпосередньо в момент його зупинки працівниками поліції і надана стороною захисту довідка № 57 від 27 березня 2024 року за підписом командира 1 ЗРАБатр ЗРАДн в/ч НОМЕР_3 , згідно якої ОСОБА_1 - водій 1 відділення 2 взводу 1 ЗРАБатр ЗРАДн в/ч НОМЕР_3 , 09.03.2024 року отримав наказ з`явитися до бойового командного пункту Управління сил і засобів протиповітряної оборони м. Києва та Київської області для участі у нараді з приводу загрози масованого обстрілу критичної інфраструктури м. Києва та Київської області на 09 год. 00 хв. 09 березня 2024 року.

Таким чином, вказана довідка лише свідчить, що ОСОБА_1 мав з`явитися до бойового командного пункту Управління сил і засобів протиповітряної оборони м. Києва та Київської області для участі у нараді з приводу загрози масованого обстрілу критичної інфраструктури м. Києва та Київської області на 09 год. 00 хв. 09 березня 2024 року.

Наведеним спростовуються і твердження захисника, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності. Зокрема, з відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 вів себе спокійно, нікуди не поспішав, був зупинений працівниками поліції о 07 год. 15 хв., тоді як до командира, згідно довідки № 57, мав з`явитися на 09 год. 00 хв. При цьому ОСОБА_1 не повідомляв працівникам поліції, що виконує обов`язок військової служби, чи хоча б, що має з`явитися до бойового командного пункту Управління сил і засобів протиповітряної оборони м. Києва та Київської області, а повідомив, що їде за продуктами, протокол про адміністративне правопорушення підписав, будь-яких зауважень та заперечень щодо дій працівників поліції та складанні ними протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, не висловлював.

Посилання захисника на недопустимість даного відеозапису як доказу не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, оскільки він отриманий у відповідності до вимог чинного законодавства, належною особою, повністю відображає перебіг тих подій, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в сукупності з іншими доказами вказує на наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Спростовуються наведеними доказами і твердження захисника щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Так, на відеозаписі зафіксовано, як інспектор поліції в ході розмови із ОСОБА_1 повідомляє, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, тремтіння пальців рук. Пропонує пройти огляд на місці за допомогою спеціального приладу «Драгер» або у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 відмовляється, на що інспектор поліції повідомляє, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складає та зачитує протокол вголос, роз`яснює ОСОБА_1 його права, ОСОБА_1 , перевіривши правильність, внесених до протоколу, даних, підписує його без будь-яких зауважень та заперечень.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, тремтіння пальців рук.

Аналогічні ознаки алкогольного сп`яніння зазначені і в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 09 березня 2024 року, в графі якого «результат огляду» зазначено - відмовився.

Таким чином, твердження захисника, що складання протоколу про адміністративне правопорушення та зібрання по справі доказів відбулися з численними порушенням норм закону, є безпідставними.

Що стосується наданого стороною захисту висновку № 18 від 09 березня 2024 року щодо результатів медичного огляду, який ОСОБА_1 пройшов самостійно 09 березня 2024 року о 10 год. 14 хв., тобто після складення протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, то він не спростовує висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, вимогами чинного законодавства встановлено, що особа для огляду на стан сп`яніння має бути доставлена до закладу охорони здоров`я працівниками поліції не пізніше двох годин після зупинки.

Наведені обставини вказують на неналежність і недопустимість висновку № 18 від 09 березня 2024 року як доказу.

Отже, за встановлених обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відбулося у відповідності до вимог чинного законодавства.

Будь-яких порушень з боку працівників поліції при вчиненні вказаних дій матеріали справи не містять.

Таким чином, сукупність зібраних і направлених до суду першої інстанції доказів поза розумним сумнівом свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому висновок судді про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга захисника Федорова Д.С. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

поновити захиснику Федорову Д.С. строк на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Федорова Д.С. залишити без задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.