Справа №463/8519/24
Провадження №3/463/2176/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. Львів

Суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , українця, громадянина України, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, 31 серпня 2024 року о 23 год. 00 хв. у АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме словесно ображав та виламував хвіртку брами, внаслідок чого могла бути та була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілих, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Матеріали даної справи надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 12 вересня 2024 року з Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю ОСОБА_4 , матеріали призначались до розгляду в судових засіданнях.

Так з протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАВ №955969 від 1 вересня 2024 року вбачалось, що ОСОБА_1 був повідомлений працівниками поліції, що розгляд даної справи здійснюватиметься Личаківським районним судом м. Львова, однак у день надходження матеріалів справи останній до суду не з`явився, у зв`язку з чим судом вживалися заходи для виклику його до суду.

Зокрема, виклик останнього у судове засідання, призначене в межах одноденного строку розгляду справи, визначеного ч. 2 ст. 277 КУпАП, на наступний день 13 вересня 2024 року, здійснювався шляхом скерування судової повістки на номер мобільного телефону, вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується довідкою про доставку йому такого 12 вересня 2024 року СМС-повідомленням. Водночас у вказане судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з наведеним розгляд справи було відкладено на 27 вересня 2024 року та здійснено повторний виклик ОСОБА_1 у вказане судове засідання шляхом скерування судової повістки на номер мобільного телефону, яке було доставлено йому СМС-повідомленням 13 вересня 2024 року. Окрім того судом було скеровано повістку засобами поштового зв`язку за місцем проживання правопорушника, вказаним в протоколі, що є належним повідомленням особи про місце і час розгляду справи, оскільки відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Подібні за змістом правові позиції викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-6.

Окрім того судом було розміщено на офіційному веб-порталі суду оголошення про виклик ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 27 вересня 2024 року (https://lk.lv.court.gov.ua/sud1312/gromadyanam/vukluk/978175), в якому попереджено останнього про те, що з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, відтак у разі неявки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вказане судове засідання суд вирішуватиме справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Водночас ОСОБА_1 у вказане судове засідання повторно не з`явився та про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Окрім того Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Однак, ОСОБА_1 до суду не прибув, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористався.

Оскільки ОСОБА_1 знав, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, був повідомлений працівниками поліції, що розгляд даної справи здійснюватиметься Личаківським районним судом м. Львова, був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, однак у жодне судове засідання не з`явився, до участі у справі захисника не залучив, пояснень по суті вчиненого правопорушення до суду не скерував, вину та факт вчинення правопорушення не заперечив, а тому, з урахуванням того, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 173-2 КУпАП може проводитися у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду такої у відсутності ОСОБА_1 .

Оглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому відповідно до п. 14 такої психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

А згідно з п. 17 даної статті Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Пунктом 16 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника це спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

При цьому відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 даного Закону терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою..

Так факт вчинення ОСОБА_1 психологічного тдомашнього насильства щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також порушення ним термінового заборонного припису, а відтак вина у вчиненні правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №955969 від 1 вересня 2024 року, долученим до такого відеозаписом, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства кривдником ОСОБА_1 щодо потерпілого ОСОБА_3 від 31 серпня 2024 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства кривдником ОСОБА_1 щодо потерпілої ОСОБА_2 від 31 серпня 2024 року, терміновим заборонним приписом серії АА №313873 від 31 серпня 2024 року, терміновим заборонним приписом серії АА №313874 від 31 серпня 2024 року, складеними в доповнення до таких рапортами поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП рядовим поліції С. Сорокопудовою від 1 вересня 2024 року, рапортом поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП рядовим поліції С. Сорокопудової від 1 вересня 2024 року щодо підтвердження факту домашнього насилля 31 серпня 2024 року за адресою: м Львові на вул. Наступальна, 10А, витягом ЄО №29247 від 31 серпня 2024 року щодо зазначеного факту.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно вже неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, зокрема:

постановою Личаківського районного суду м. Львова від 16 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні 5 червня 2024 року, 6 червня 2024 року близько 17:00 год., 6 червня 2024 року близько 19:00 год., 6 червня 2024 року близько 23:00 год. адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства щодо ОСОБА_2 та порушень вимог заходів тимчасового заборонного припису, з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120427385);

постановою Личаківського районного суду м. Львова від 4 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні 6 червня 2024 року о 00:20 год. адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства щодо ОСОБА_2 та порушення вимог заходів тимчасового заборонного припису, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн. (ста сімдесяти гривень) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121822813);

постановою Личаківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні 1 вересня 2024 року о 09 год. 00 хв. та 1 вересня 2024 року о 10 год. 30 хв. адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства щодо ОСОБА_2 та порушень вимог заходів тимчасового заборонного припису, та з врахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень (шістсот вісімдесят гривень 00 копійки) в дохід держави (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121566335);

постановою Личаківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні 1 вересня 2024 року близько 16 год. 30 хв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме порушення вимог заходів тимчасового заборонного припису щодо потерплої ОСОБА_2 та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121729677);

Відтак вважаю, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, зокрема те, що останній неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП, за що на останнього були накладені адміністративні стягнення у вигляді штрафу, однак на шлях виправлення не став, вважаю, що застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції статті не забезпечить виховання його в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також не зможе запобігти вчиненню ним нових правопорушень, відтак з врахуванням того, що правопорушник не працевлаштований, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді громадських робіт на мінімальний строк, визначений санкцією статті.

Окрім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 173-2, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Стрепко Н.Л.