Справа № 466/8663/24
Провадження № 3/466/2624/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2024 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Луців-Шумська Н.Л., з участю представника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Д.Б. в режимі відеоконференцзв`язку, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА №112093 від 12.08.2024, ОСОБА_1 09.08.2024 о 14:50 год. у м. Львові на вул. Шевченка, 358 А, керуючи транспортним засобом «PEUGEOT-508» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП покинув місце пригоди не повідомивши органи поліції. В діянні ОСОБА_1 службові особи територіального органу поліції вбачають порушення вимог вимоги п.2.10.а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні представник правопорушника ОСОБА_2 провину ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні заперечив, пояснив, що його довіритель не відчув зіткнення з іншим т/з і тому продовжив рух автомобіля. Згідно переліку видимих(зовнішніх) пошкоджень т/з отриманих внаслідок ДТП, автомобіль потерпілого «KIA K5», д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав незначних пошкоджень, а саме: потертості заднього бампера з лівої боку та пошкодження ЛФП. Матеріальна шкода відшкодована. Тому зазначає про відсутність умислу його довірителя на залишення місця ДТП, як складової адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.10.а Правил дорожнього руху України передбачено у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно зі ст.122-4 КУпАП відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризуй діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як встановлено в судовому засіданні, про дорожньо-транспортну пригоду гр. ОСОБА_1 дізнався лише 12.08.2024. Він не мав умислу покидати місце ДТП, так як в той момент не знав, що став її учасником. Доказів, які б стверджували протилежне, матеріали справи не містять.

За таких обставин, висновок у протоколі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є передчасним і необґрунтованим. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Водночас матеріали справи не містять доказів про те, що водію стало відомо про пошкодження ним іншого т/з. А, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 дізнався про вчинення дорожньо-транспортної пригоди тільки через декілька днів. Викладені обставини свідчать, що дії ОСОБА_1 не містять суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а відповідно, відсутній склад зазначеного правопорушення.

Відповідно до абз. 42 п.1.10 Правил дорожнього руху України «…залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу »

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки він не мав умисного наміру залишення місця ДТП, зокрема, дослідженими судом матеріалами справи, поясненнями наданими в суді ОСОБА_2 жодних дій, спрямованих на уникнення відповідальності його довіритель не вчиняв.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП відносно гр. ОСОБА_1 підлягає до закриття на п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська