Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Кондратішиної В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2024 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.5 ст.126 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП підданий остаточному адміністративному стягненню в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП у вигляді накладення адміністративного штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 40 800,00 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 7 років з оплатним вилученням транспортного засобу «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 18 червня 2024 року о 21:17 годині, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Конякіна, 39, в місті Луцьк, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Рух по смугах» та здійснив поворот ліворуч зі смуги, яка дозволяє рух тільки прямо.

Крім того, судом при розгляді справи встановлено та підтверджується письмовими матеріалами справи, що 18 червня 2024 року о 21.17 годині, неповнолітній ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, а саме автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Конякіна, 39, в місті Луцьк, не маючи посвідчення водія відповідної категорії. При цьому, постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2024 року визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушеннях, які ставляться йому в провину, вважає постанову судді в частині позбавлення його керування всіма видами транспортних засобів на строк 7 років та з оплатним вилученням транспортного засобу «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 необґрунтованою. Посилається на те, що він дійсно посвідчення водія не отримував, однак не перебував у стані сп`яніння, на вимогу працівників поліції зупинився та виконував усі їхні вказівки, не створив своїми діями аварійної ситуації для інших учасників дорожнього руху. Зазначає на те, що транспортний засіб для його сім`ї є дуже необхідним, окрім нього в сім`ї перебуває, ще шестеро неповнолітніх та п`ятеро дорослих братів і сестер, а ТЗ один на всю сім`ю. Просить постанову суду, в частині накладення на нього адміністративного стягнення за ч.5 ст.126 КУпАП змінити та виключити з постанови вказівку суду про позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 7 років та з оплатним вилученням транспортного засобу «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу і просили змінити постанову судді в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Диспозицією вказаної частини та статті закону встановлено адміністративну відповідальність за повторне, протягом року, вчинення порушень, таких як: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Так, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №418372 від 18.06.2024 (а.с.1); довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Волинській області ДПП Родзінської І. від 19.06.2024, згідно якої ОСОБА_1 має повторність та не отримував посвідчення водія (а.с.5), рапортом поліцейського (а.с.8), а також іншими матеріалами справи.

Є безпідставними доводи ОСОБА_1 про необґрунтованість постанови судді в частині накладеного на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Так, положеннями ст.33 КУпАП регламентовано, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.

Як встановлено місцевим судом і не заперечується ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, останній вчинив адміністративні правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Санкція ч.5 ст.126 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції враховуючи санкції ч.5 ст.126 КУпАП, особу порушника, обставини справи, застосований до ОСОБА_1 вид та розмір адміністративного стягнення в повній мірі забезпечить виконання мети такого стягнення.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки судом при накладенні адміністративного стягнення не були враховані всі обставини справи, зокрема особа та майновий стан правопорушника.

Так, санкція ч.5 ст.126 КУпАП передбачає штраф в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до ч.4 п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від № 18 від 19.12.2008 ) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», оплатне вилучення транспортного засобу не можна накладати на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушень, які ставляться йому у провину визнав повністю, є неповнолітньою особою, виховується у багатодітній сім`ї, має постійне місце проживання та навчання, за яким характеризується виключно позитивно (а.с.29).

Згідно посвідчення, яке знаходиться в матеріалах справи, сім`я ОСОБА_1 є багатодітною, у ній проживає 11 дітей (а.с.28).

Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , один на всю їх багатодітну сім`ю, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області від 17 жовтня 2024 року (а.с.42).

З огляду на вищевказані обставини в їх сукупності, накладення на неповнолітнього ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, поставить його багатодітну сім`ю у скрутне матеріальне становище та не відповідатиме меті адміністративного стягнення, яка визначена у ст.23 КУпАП. Тому накладене на ОСОБА_1 додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу стягнення підлягає виключенню з оскаржуваної постанови.

Накладене на ОСОБА_1 місцевим судом адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобами на певний строк, на погляд суду апеляційної інстанції повністю відповідатиме меті адміністративного стягнення та буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2024 року в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення змінити.

Виключити з постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2024 року посилання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1 .

В іншій частині постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов