Житомирський апеляційний суд
Справа №274/9297/23 Головуючий у 1-й інст. Хоцька Л. М.
Номер провадження №33/4805/668/24
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Саган Наталії Вікторівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 березня 2024 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 22.12.2023 о 23:19 в м. Бердичеві, по вул. Вінницькій, 39, керувала транспортним засобом SMART MC 01 державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема вказала, що її транспортний засіб зупинений безпідставно, її не було проінформовано про причину зупинки, працівники поліції під`їхали до вже припаркованого автомобіля. Зазначила, що у зв`язку з недовірою до працівників поліції не хотіла проходити огляд на стан сп`яніння на місці, однак не відмовлялася від проведення експертизи в медичному закладі, проте відповідного направлення їй вручено не було. Окрім того, працівник поліції не надав жодного доказу щодо наявності в неї ознак алкогольного сп`яніння, оскільки з відеозапису нагрудної камери видно, що водій має зв`язну мову та не хитається при ходьбі. Послалась на інші порушення, допущені працівниками поліції під час огляду на стан сп`яніння та складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, на які суд першої інстанції уваги не звернув. Також вказала, що під час розгляду справи судом не було викликано свідків.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Саган Н.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ААД №664452 від 22.12.2023 вбачається, що ОСОБА_1 22.12.2023 о 23:19 в м. Бердичеві, по вул. Вінницькій, 39, керувала транспортним засобом SMART MC 01 державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ЦМЛ м.Бердичева від 22.12.2023 (а.с.6); розписками про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу від 02.12.2023 (а.с.5 зворот, 6 зворот); рапортом інспектора-чергового Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області Чуб С.П. від 23.12.2023, зі змісту якого вбачається, що 22.12.2023 о 22 год 24 хв надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що за адресою: м.Бердичів, дорога Дорога, перед Семенівкою в сторону Ружина у авто СМАРТ чорного кольору перебувають дві жінки в стані алкогольного сп`яніння, просить перевірити (а.с.4); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №174146 від 22.12.2023 (а.с.7); відеозаписом фіксації обставин події (а.с.10).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вбачається, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, зупинка якого відповідала вимогам п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та була обумовлена викликом на лінію 102, що підтверджується відповідним рапортом від 23.12.2023 інспектора-чергового Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області Чуб С.П. (а.с.4). Про конкретну причину зупинки водія було неодноразово проінформовано.

Також, відеозаписом підтверджено, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я і їй було роз`яснено наслідки відмови. Проте, своїми діями ОСОБА_1 ухилилася від проходження огляду на стан сп`яніння у будь-який спосіб, тобто порушила п.2.5 ПДР.

За змістом п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння, а тому вимога про проходження відповідного огляду була законною. При цьому, незгода з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля не звільняла ОСОБА_1 від обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до п.2.5 ПДР, оскільки у неї були виявлені ознаки сп`яніння, про які їй було повідомлено.

Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 та ст.266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання недійсним огляду на стан сп`яніння, працівниками поліції не допущено.

Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення не складався у її присутності, спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було доведено суть вчиненого нею правопорушення, роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлено про складення відносно неї протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, проте ОСОБА_1 категорично відмовилася від його підписання та підписання інших документів, про що поліцейським в протоколі зроблено відповідну відмітку. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними. Також, з відеозапису вбачається, що після оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом та заборонено подальший рух.

Наявний в матеріалах справи доказ - відеозапис не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та відповідає вимогам ст.251 КУпАП, а тому є належним і допустимим. Враховуючи, що під час проведення огляду поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису згідно ч. 2 ст.266 КУпАП, то присутність свідків у даному випадку не була обов`язковою.

Доводи апелянта про неправомірне складання протоколу під час повітряної тривоги, тощо, є такими, що не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та на правильність висновків суду не впливають.

Матеріали справи містять достатньо доказів для висновку про винуватість ОСОБА_2 , тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні її клопотання про виклик свідків.

Слід також зазначити, що положення ч.2 ст.33 КУпАП щодо врахування при накладенні стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, застосовуються у всіх випадках, крім накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Накладене судом стягнення відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною і закон в даному випадку не передбачає процесуальної можливості пом`якшити призначене адміністративне стягнення.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 березня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич