Справа № 720/2128/24
Провадження № 3/720/866/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Новоселиця

Суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Оленчук І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Новоселицького районного суду Чернівецької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що 15.07.2024 року о 18:00 год., в адміністративних межах с. Бояни (Гай) Чернівецького району Чернівецької області ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкт господарювання а також без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності яка підлягає оформленню відповідно до закону, а саме: здійснював збирання зернових культур з ціллю отримання прибутку та найм працівників без оформлення трудового договору, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Черкез М.І., просив закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення складений з порушенням положень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 з подальшими змінами і доповненнями (надалі - Інструкція).

Так, в порушення положень п.8 Інструкції копія протоколу не була вручена (відправлена поштовим зв`язком) особі, стосовно якої був складений, не зважаючи на те, що інкримінуєме правопорушення було вчинено 15.07.2024 року, а сам протокол складений тільки 27.07.2024 року. Тобто, ОСОБА_1 не був обізнаний щодо факту складання стосовно нього даного протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності.

В порушення положень п.11 Інструкції, яка передбачає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, ОСОБА_1 не були роз`яснені вищезазначені права.

В порушення вимог п.15 Інструкції ОСОБА_1 не було ознайомлено і долученими до протоколу про адміністративне правопорушення іншими матеріалами про адміністративне правопорушення (потерпілих, свідків, рапорт посадової особи, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Далі, зазначення в протоколі про відсутність державної реєстрації суб`єкта господарювання не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 є зареєстрованим фізичною особою-підприємцем з 13.07.2016 року за видами економічної діяльності : 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 68.20 Надання в оренду і експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна ; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин ; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві ; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Зазначення в протоколі про таку кваліфікуючу ознаку як неповідомлення правопорушником про початок здійснення господарської діяльності, також не відповідає дійсним обставинам справи за наступного : декларація про провадження господарської діяльності (далі декларація) це документ, яким суб`єкт господарювання повідомляє дозвільний орган про свою відповідність вимогам законодавства до певного виду господарської діяльності (у тому числі матеріально-технічної бази, кваліфікації персоналу якщо це зумовлено особливостями провадження відповідного виду господарської діяльності) та на підставі якого набуває право на провадження заявленого виду господарської діяльності і несе передбачену законом відповідальність.

Суб`єкт господарювання має право на здійснення певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності на підставі подання декларації без отримання документа дозвільного характеру, за винятком тих видів господарської діяльності, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

У такий спосіб суб`єкт господарювання набуває права на здійснення господарської діяльності без отримання документів дозвільного характеру.

У відповідності до ст.ст. 1 , 4 ЗУ «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» на сьогодні законодавством передбачено подання 4 видів декларацій: декларація про відходи; декларація відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки; декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці; декларація про готовність об`єкта до експлуатації.

Види господарської діяльності , які зазначені у наведеному Витягу з ЄДР юридичних осіб, ФОП та громадських формувань стосовно ОСОБА_1 , не потребують надання попереднього повідомлення про початок господарської діяльності.

Крім того, у відповідності до ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», де зазначений чіткий перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, види діяльності, якою займається ОСОБА_1 , не зазначені.

Законом України Про підприємництво від 07.02.1991 № 698 з подальшими змінами і доповненнями, не встановлено організаційні форми підприємництва, а лише визначено суб`єкти підприємницької діяльності. Відповідно до ст. 2 цього Закону суб`єктами підприємницької діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи. Таким чином, фермерська діяльність, як форма підприємницької діяльності, може здійснюватися громадянами-підприємцями, які діють без створення юридичної особи, або юридичними особами суб`єктами підприємницької діяльності. Види юридичних осіб, тобто самостійних господарюючих статутних суб`єктів, визначено ст. 2 Закону України Про підприємства в Україні від 27.03.1991 № 887.

Диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП передбачено відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб`єктом відповідальності в даному випадку є суб`єкт господарювання.

Згідно ч.1 ст.20 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, з аналізу наведених норм, слідує, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є спеціальний суб`єкт - посадова особа суб`єкта господарювання, який здійснює господарську діяльність без відповідного дозволу (ліцензії).

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що згідно зі ст.245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст.164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Тобто, вказана стаття є бланкетною та має посилання на норми закону, а тому в протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено норми спеціального Закону (Господарський кодекс України, Податковий кодекс України), що передбачає наявність відповідного дозволу на здійснення такого виду господарської діяльності.

Даних відомостей в протоколі про адміністративне правопорушення від 27.07.2024 року стосовно ОСОБА_1 не зазначено.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно зі ст.42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення.

Систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється неодноразово протягом певного періоду часу.

Частиною 1 ст.55 ГК України встановлено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

У відповідності до ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Тобто, суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення порядку провадження господарської діяльності (ст.164 КУпАП) в даному випадку має виступати суб`єкт господарської діяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить посилань та підтверджень наявності кваліфікуючих ознак ст.164 КУпАП, зокрема здійснення господарської діяльності, що розуміється як діяльність пов`язана з отриманням прибутку. Також у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме неправомірні дії вчинив ОСОБА_1 , не конкретизована його вина, не зазначено, як саме здійснювалась підприємницька діяльність.

Протокол не містить інформації та доказів того, що порушення, визначене ч.1 ст.164 КУПАП є систематичною діяльністю ОСОБА_1 .

Таким чином, в матеріалах справи відсутня така кваліфікуюча ознака господарської діяльності як систематична діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та відсутні докази отримання прибутку ОСОБА_1 .

У зв`язку з вище викладеним, матеріали справи не місять документів та достатніх доказів, внаслідок чого уповноважена особа, яка складала протокол, дійшла висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3, від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Отже, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Таким чином, уповноважена особа на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначена ст. 255 КУпАП, належних доказів на підтвердження викладених в протоколі обставин щодо здійснення діяльності ОСОБА_1 в порушення дівючого законодавства не зібрала, та не долучила до протоколу матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164, 221, 247, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.В. Оленчук