Справа№938/1488/24
Провадження № 3/938/1003/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського районного відділення поліції Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, медсестри КНП "Верховинська багатопрофільна лікарня Верховинської селищної ради", зареєстроване та фактичне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

без участі особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 .

Правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 , 23.09.2024 близько 23год 00хв., перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме, умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та образливими словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася. 30.10.2024, через канцелярію суду подала заяву (Вх.№5352/24), в якій вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП визнала у повному обсязі. Просила суворо її не карати, справу розглянути без її участі.

Потерпілий ОСОБА_2 , 30.10.2024, також подав через канцелярію суду заяву (Вх.№5351/24), в якій просив справу про притягнення ОСОБА_1 , яка є його колишньою дружиною, та з якою він разом проживає, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП розглянути без його участі. Зазначив, що на даний час примирився з ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заяви особи яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої особи, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.п. 14, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненого при вищевикладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №251118 від 05.10.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 23.09.2024 близько 23год 00хв., перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме, умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та образливими словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого;

-заявою ОСОБА_2 , якою він просив прийняти міри відносно його колишньої дружини ОСОБА_1 , з якою він проживає та має спільну дитину. Зокрема зазначив, що вона напала на нього та провокувала на те, щоби він вдарив її або щось з собою зробив. Після чого він зателефонував на лінію 102 та повідомив про даний факт;

-письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 15.10.2024, в яких він зазначив, що протягом тривалого часу проживає в АДРЕСА_1 спільно зі своєю співмешкануою ОСОБА_1 та їхніми спільними дітьми. 23.09.2024 за місцем проживання в АДРЕСА_1 між ним та ОСОБА_1 виник словесний конфлікт, під час якого остання висловлювалася в його сторону нецензурними словами, кричала на нього.

-письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в яких вона пояснила, що проживає в АДРЕСА_1 спільно зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_2 та двома неповнолітніми дітьми. 23.09.2024 близько 23.00 год, перебуваючи за місцем проживання, між нею та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, в ході якого вони кричали, висловлювались в сторону один одного образливими словами. Після чого вона викликала поліцію. По приїзді поліції вона відмовилася від написання заяви щодо ОСОБА_2 , про вчинення ним домашнього насильства, однак він таку написав;

- заявою ОСОБА_2 від 29.10.2024 (Вх.№5352/24), якою вона вину у вчиненні правопорушення визнала.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251,252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи ступінь та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1ст.173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.

Окрім цього, у відповідності до положень ст.40-1 КпАП України, слід також стягнути з ОСОБА_1 судовий збір.

Керуючись статтями 24, 30, 40-1, ч.1 ст.173-2, 283, 284 КпАП України, суддя,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Роман ДЖУС