Справа № 450/960/24 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 33/811/578/24 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю захисника адвоката Бориславського А.І.,

потерпілої ОСОБА_1 ,

представника потерпілої адвоката Гнідець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Гнідець О.М. на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 березня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 березня 2024 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 783138 від 03.03.2024, ОСОБА_1 28.12.2023 близько 02:00 год. за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 до дружини ОСОБА_1 виражався нецензурними словами, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На постанову судді адвокат Гнідець О.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на підставі п.7 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат Гнідець О.М. зазначає, що рішення постановлене за неповно з`ясованих обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим постанова судді є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

На думку апелянта, суддя необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_1 , показання якого мають значення для правильного вирішення справи, та більше того, жодним чином не зазначив у постанові про надходження клопотань про допит вказаного свідка зі сторони потерпілої сторони.

Наполягає, що дії ОСОБА_1 це не побутовий конфлікт чи сварка, оскільки мали місце повторювані в часі інциденти множинних видів насильства, на системній основі, з повною владою та контролем над потерпілою, що є обов`язковою ознакою домашнього насильства.

Не погоджується з твердженням суду про те, що конфлікт, який мав місце між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 за відсутності доказів підтвердження шкоди психологічному здоров`ю потерпілої не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Звертає увагу, що суддя не врахував висновок психолога, який було долучено до матеріалів справи, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_1 виявлено середню депресію, страх перед майбутнім, хронічну втому, що може бути наслідком пережитих стресів, психотравмуючих впливів щодо неї зі сторони її чоловіка.

Також вважає, що суддею не надано належної оцінки показанням потерпілої ОСОБА_1 .

В суді апеляційної інстанції захисник Бориславський А.Л. апеляційну скаргу заперечив, просив постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши виступ захисника Гнідець О.М., пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, доводи захисника Бориславського А.Л., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що в задоволені апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справах про адміністративні правопорушення, згідно з приписамист. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею першої інстанції цих вимог закону в повній мірі було дотримано, а тому суддя дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 783138 від 03.03.2024 ОСОБА_1 28 грудня 2023 року о 22:00 год. у с. Солонка на вул. Сірка 05.2022 о 21:30 год. висловлювався до своєї дружини ОСОБА_1 нецензурними словами, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У даному випадку протокол щодо ОСОБА_1 складено без врахування вимог Закону. При цьому не конкретизовано, у чому полягало психологічне насильство та яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна, хоча це прямо випливає з диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Тобто, у протоколі не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Натомість у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Як пояснила сама ОСОБА_1 28.12.2023 вона запідозрила факт подружньої зради зі сторони її чоловіка, у зв`язку з чим попросила чоловіка надати мобільний телефон для перевірки журналу дзвінків, на що він неохоче погодився. При ній спробував видалити дані з телефону і дав їй телефон в руки. У цей момент на екрані висвітилась переписка та фото особи ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ). Коли вона запитала в чоловіка хто це, він спробував вирвати телефон з її рук. У подальшому її чоловік почав її шарпати і телефон випав з її рук на підлогу. Оскільки чоловік не міг дістати телефон, тому почав підіймати її з крісла, після чого відштовхнув її, через що вона вдарилась головою. Вона схопилась за голову, а чоловік підняв свій мобільний телефон та вийшов з кухні.

З викладеного вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 відбувся побутовий конфлікт, який не утворює сам по собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також у матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час конфлікту ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити ОСОБА_1 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак завдати шкоди її психічному здоров`ю.

Відтак, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому постанова судді про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП є обґрунтованою та відповідає фактичним обставинам справи.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки висновок судді підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП суддя повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Гнідець Олесі Миколаївни - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах