ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1378/24 Справа № 215/7237/23 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Сергієнка Д.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого в КП «Кривбасводоканал», мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2024 року встановлено, що 23.11.2023 року о 16.00 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ Forza, н/з НОМЕР_1 біля будинку № 98 по вул. Сергія Колачевського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом зробленим на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820, результат 1,21‰, чим своїми діями порушив вимоги п.2.9а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Сергієнко Д.М. просить постанову суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом 1-ї інстанції допущено невідповідність висновків, наведених в постанові, фактичним обставинам справи та недоведеність обставин справи, які суд визнав встановленими.

Звертає увагу, що рішення суду 1-ї інстанції ґрунтується тільки на доказах наданих поліцейськими, тобто заінтересованої особи. Судом 1-ї інстанції не взято до уваги відсутність належних та допустимих доказів в матеріалах справи на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Зазначає, що при оформленні матеріалів адміністративної справи у відношенні ОСОБА_1 було допущено порушення ст. 256 КУпАП, а саме в протоколі фабула правопорушення, а також перелік документів, які долучені до протоколу є частково нечитабельними.

Вказує, що після дооформлення повторно матеріали справи надійшли до суду 1-ї інстанції. Порушення, які були зазначені в рішенні суду від 13.12.2023 року та 15.01.2024 року було усунуто шляхом додання до матеріалів справи «Додаткова інформація», з якою ОСОБА_1 ознайомлено не було. Вважає, що суд 1-ї інстанції допустив порушення процесуального та матеріального права, оскільки отримавши матеріали справи щодо ОСОБА_1 зобов`язаний був перевірити чи усунуті недоліки, зазначені в рішенні суду про повернення матеріалів справи на дооформлення, і тільки за наявності їх усунення починати розгляд справи.

Зазначає, що на долученому до матеріалів справи диску із записами, відсутній цифровий підпис особи, яка є його автором. Відеозапис не є єдиним, безперервним та повним записом подій за участі ОСОБА_1 , тому такі докази неможна визнати належними, допустимими та достовірними. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не зазначено достатніх відомостей про серію відеокамери, дату її виробництва та назву камери, на яку здійснювався відеозапис.

Зауважує, що працівником поліції при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було частково зачитано норми ст. 268 КУпАП та не запропоновано скористатися послугами адвоката, тобто не було повно роз`яснено право на правничу допомогу і право не свідчити проти себе. Наполягає, що ОСОБА_1 не було відомо, що він може пройти перевірку на стан будь-якого сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. Проте, матеріали справи не містять направлення особи для огляду на стан сп`яніння, що підтверджує наявність протиправних дій поліцейських стосовно його клієнта.

Вказує, що погодження його клієнта з результатом алкотесту не було зафіксовано в належний спосіб, а відео містить погодження з результатом освідування на стан сп`яніння невідомої особи. Свідки, які б підтвердили проходження саме ОСОБА_1 тестування на стан сп`яніння, відсутні.

Звертає увагу, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним беззаперечним доказом вини, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів в їх сукупності.

Зазначає, що посилання суду 1-ї інстанції як на докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на письмові пояснення ОСОБА_1 , є безпідставним, оскільки таке не перевірялось та належним чином не досліджувалось судом. Вважає, що рапорт поліцейського також не може бути належним та допустимим доказом, оскільки його складено зацікавленою особою.

Наполягає, що судом 1-ї інстанції не перевірено законність використання газоаналізатору Drager Alcotest 6820, а саме не витребувано та не досліджено сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисник Сергієнко Д.М. в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомленні про день, місце та час судового розгляду, про поважність причин їх неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи від нихо не надходило.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін за таких підстав:

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

В судовому засіданні встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказами, яким суд дав належну та повну оцінку.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 639423 від 23.11.2023 року, в якому викладені обставини скоєного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. у протоколі ОСОБА_1 зазначив, що визнає свою вину та поставив свій підпис.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не був ознайомлений з «Додатковою інформацією» до адміністративного протоколу серії ААД № 639423 від 23.11.2023 року, є необґрунтованими . З матеріалів справи вбачається, що після надходження матеріалів справи відносно ОСОБА_1 до суду, після усунення недоліків, захисник ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами справи в повному обсязі та здійснив копіювання на власний технічний засіб (а.с.32). Враховуючи положення п.2,2 розділу 2 Договору про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Сергієнком Д.М. та ОСОБА_1 (а.с.34), захиснику Сергієнко Д.М. надано право, в тому числі розписуватися за Замовника, а також виконувати всі інші дії та формальності, пов`язані з наданням повноваженням, в межах та обсязі, передбаченим чинним законодавством України.

З переглянутого відеозапису подій за участі ОСОБА_1 вбачається, що працівниками поліції було дотримано вимог Інструкції та зі згоди водія проведено його огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager ALCOTEST №6820» тест №1129. Висновком тестування підтверджено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тестування становить 1,21 проміле. Водію ОСОБА_1 працівниками поліції було роз`яснено допустиму норму 0,20 проміле. Після проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 висловив чітку згоду з результатом та поставив підпис в чеку з тестування (а.с.9) та в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.8). ОСОБА_1 погодився пройти огляд на встановлення стану сп`яніння добровільно, без будь-яких вмовлянь чи тиску, погодився з його результатом, не висловлював незгоди з результатом тестування на протязі всього спілкування з працівниками поліції (відеозапис «Clip-8», починаючи з 16:28:15). Із зазначеного відеозапису чітко вбачається особа, яка проходить огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Отже, доводи сторони захисту в цій частині є необґрунтованими.

Разом з тим, системний аналіз наведених вище законодавчих норм дає можливість зробити висновок, що законодавцем визначено два альтернативних способи проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, - або поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я, в разі незгоди водія з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 погодився із результатом проведеного огляду на стан сп`яніння, а тому у поліцейського не було підстав для пропонування ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, що відповідає вимога ст. 266 КУпАП, тож доводи апелянта в цій частині також ні є слушними. Аналіз п.п. 7-10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вказує, що направлення на огляд видається в разі згоди водія на проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. Інструкція не містить норми, яка б зобов`язувала працівників поліції видавати таке направлення в разі згоди водія з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підписано ОСОБА_1 без зауважень, зазначено, що вважає себе винним. Посилання апелянта, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, спростовуються дослідженим відеозаписом (відеозапис «Clip-8», починаючи з 16:28:25) та дослідженим протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №639423 від 23.11.2023 року, складеного стосовно ОСОБА_1 . Також, протокол містить зазначення, що відеофіксація здійснювалась нагрудними відеореєстраторами 474748, 474875.

Жодних доказів фізичного чи психологічного тиску з боку співробітників поліції відносно ОСОБА_1 суду надано не було. На відеозаписі ОСОБА_1 претензій співробітникам поліції, а також усних чи письмових зауважень до протоколу не надавав. В установленому порядку дії працівників поліції не оскаржував. Під час апеляційного розгляду стороною захисту доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин не надано.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме при розгляді справи має право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, а не при складанні стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, який розглядається судом. Тому твердження апелянта про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було порушено право ОСОБА_1 на захист не наданням йому можливості залучити захисника, не ґрунтуються на законі.

Дослідженням матеріалів справи та відеозапису подій, що мали місце 23.11.2023 року за участі ОСОБА_1 , не встановлено, щоб водієм ОСОБА_1 , а в подальшому його захисником заявлялось клопотання про надання документів, що підтверджуються повірку та сертифікацію спеціального технічного засобу «Drager ALCOTEST №6820». Тому є необґрунтованими твердження апелянта про неповноту судового розгляду, оскільки такі документи надаються лише на вимогу особи, шо притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 ППП у м. Кривий Ріг УПП у Дніпропетровській області ДПП, ст. лейтенанта поліції Ю. Мамедова, останнім 23.11.2023 року під час патрулювання у складі екіпажу Буран «-102, на службовий планшет отримали повідомлення про «ДТП без травмованих». В ході спілкування на місці з ОСОБА_1 , у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: виражений запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводився зі згоди водія, за допомогою газоаналізатора Драгер, результат огляду позитивний та склав 1,21 % проміле. На водія ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду водія на стан сп`яніння, рапорту і відеозапису подій, що мали місце 23.11.2023 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється в ії сукупності під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Під час апеляційного розгляду не було встановлено будь-яких порушень працівниками поліції під час складання та оформлення матеріалів даної справи відносно ОСОБА_1 та підстав для визнання доказів недопустимими або неналежними, тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апелянта з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника Сергієнка Д.М. та скасування постанови суду першої інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Сергієнка Д.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин