П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2024 Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, Озадовський Руслан Юрійович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування Служби безпеки України, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, начальника режимно-секретної групи військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 28.03.1996 Білоцерківським РВ ГУМВС України у Київській області,

за п.п. 5,6 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

У С Т А Н О В И В:

Комісією Служби безпеки України за результатами проведення спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, у військовій частині НОМЕР_1 , розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що начальник режимно-секретної групи відповідальний виконавець військової частини НОМЕР_1 штаб-сержант ОСОБА_1 , виконуючи свої обов`язки, не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та контролю за її охороною, передбачених вимогами статті ст. 21 Закону України "Про державну таємницю" та вимог п.п. 41, 42, 98 "Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженого постановою КМ України 18.12.2013 № 939, внаслок чого порушено вимогу режиму секретності.

Так, в порушення ст. 21 Закону України "Про державну таємницю"та п.п. 41, 42, 44 Порядку № 939, штаб-сержант ОСОБА_1 не виконав покладені на нього як на начальника РСО, обов`язки, внаслідок чого у військовій частині НОМЕР_1 стали можливі порушення законодавства про державну таємницю, які виявлені під час проведення перевірки стану охорони державної таємниці.

Зокрема, в порушення вимог п.п. 41,42,98 Порядку без складеного поіменного списку на право доступу до секретних нормативно-правових актів та інших матеріальних носіїв секретної інформації інвентарного обліку, який повинен був підписаний начальником РСО та затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 , надано доступ військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_2 до МНСІ, що підтверджується записами про тримання у картках обліку видачі документів (справ) за формою згідно з додатком 35 Порядку, а саме: 12.09.2023 та 05.03.2024 до «Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.06.2019 № 26т», інв. № 1т, гриф секретності «Таємно».

Крім цього у зв`язку з неналежним виконанням своїх функціональних обов`язків штаб-сержант ОСОБА_1 вчинив інші порушення законодавства про державну таємницю, а саме: в актах придатності режимних приміщень № 7,8 для проведення в них секретних робіт не зазначено відомості щодо розміщення технічних засобів, зокрема автоматизованої системи класу 1 та телефонних апаратів; журналу обліку сховищ МНСІ та ключів від них не відповідає формі згідно з додатком 31 до Порядку -939; в журналах обліку підготовлених документів після реєстрації номерів секретних документів не проставлені відповідні літери «цт» та «т»; аркуші журналів вхідних та підготовлених документів мобілізаційного діловодства не опечатано шляхом наклеювання на кінці ниток паперових наклейок з чітким відбитком печатки РСО; у номенклатурі секретних справ на 2024 не проставлено підпис та даті відповідальної особи за зберігання справ; у номенклатурі секретних справ на 2023 рік у графі «Примітка» не засвідчено підписом начальника РСО; засвідчувальний напис у кінці тому справи, який завершений провадженням не скріплено печаткою РСО; у військвій частині НОМЕР_1 відсутній порядок користування спеціальною піччю, яка призначена для знищення МНСІ; загальна перевірка наявності МНСІ у військовій частині НОМЕР_1 проводилась без перевірки фактичного місцезнаходження секретних документів на інших МНСІ, що обліковуються та зберігаються у мобілізаційному діловодстві; протягом 2023-2024 не здійснювалась перевірка дотримання виконавцями секретних документів порядку їх зберігання і роботи з ними на робочих місцях.

Викладене свідчить про те, що штаб-сержант ОСОБА_1 , як начальник режимно-секретної групи військової частини НОМЕР_1 , своїми діями (бездіяльністю) не вжив визначених законодавством заходів із забезпечення охорони державної таємниці у військовій частині НОМЕР_1 , що призвело до порушень вимог режиму секретності, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п. 5,6 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 95 від 10.09.2024 за п.п.5,6 ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене пунктом 5, 6 частини 1 статті 212-2 КУпАП, а саме порушення встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці, невжиття заходів щодо забезпечення охорони та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно п. 5, 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП відповідальність настає за порушення законодавства про державну таємницю, а саме: порушення встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці, невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Згідно із Законом України «Про державну таємницю»: державна таємниця (державна таємниця, секретна інформація) - це вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому законом, державною таємницею і підлягають охороні державою.

Віднесення інформації до державної таємниці це процедура прийняття (державним експертом з питань таємниць) рішення про віднесення категорії відомостей або окремих відомостей до державної таємниці з установленням ступеня їх секретності шляхом обґрунтування та визначення можливої шкоди національній безпеці України у разі розголошення цих відомостей, включенням цієї інформації до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, та з опублікуванням цього Зводу, змін до нього.

Таємна інформація це інформація, доступ до якої обмежується згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить, у тому числі і державну таємницю.

Спеціально уповноваженим державним органом у сфері забезпечення охорони державної таємниці є Служба безпеки України.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про державну таємницю» державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про державну таємницю» в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи (далі - РСО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації.

До складу режимно-секретного органу входять підрозділи режиму, секретного діловодства та інші підрозділи, що безпосередньо забезпечують охорону державної таємниці, залежно від специфіки діяльності державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації.

В державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях з незначним обсягом робіт, пов`язаних з державною таємницею, де штатним розписом не передбачено створення РСО, облік і зберігання секретних документів, а також заходи щодо забезпечення режиму секретності здійснюються особисто їх керівниками або спеціально призначеним наказом керівника працівником після створення необхідних умов, що забезпечують режим секретності. На них поширюються обов`язки та права працівників РСО.

РСО комплектуються спеціалістами, яким надано допуск до державної таємниці із ступенем секретності "цілком таємно", якщо характер виконуваних робіт не вимагає допуску до державної таємниці із ступенем секретності "особливої важливості". Якщо державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа або організація не провадить діяльність із секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "особливої важливості", РСО такого органу, підприємства, установи або організації комплектується спеціалістами, яким надано допуск до державної таємниці зі ступенем секретності "таємно".

Згідно із ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, серед іншого, зобов`язаний: не допускати розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка йому довірена або стала відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків; виконувати вимоги режиму секретності; додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю.

Контроль за додержанням законодавства про державну таємницю в системі Служби безпеки України здійснюється відповідно доЗакону України"Про Службу безпеки України".

Служба безпеки України має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони державної таємниці. Висновки Служби безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім визнання своєї вини правопорушником, винуватість ОСОБА_1 підтверджується даними, що містяться в протоколі про адмінправопорушення № 95 від 10.09.2024, у якому викладені фактичні обставини правопорушення, витягом з акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею від 03.09.2024; посадової інструкції начальника режимно-секретної групи відповідального виконавця; зобов`язання про допуск ОСОБА_1 до державної таємниці від 25.02.2024; витягом з наказу начальника Центральної бази зберігання та постачання Державної прикордонної служби від 24.02.2022 про зарахування до списків особового складу частини ОСОБА_1 ; наказом начальника Центральної бази зберігання та постачання Державної прикордонної служби України від 26.12.2022 згідно якого ОСОБА_1 надано доступ о державної таємниці, до секретної інформації з грифом секретності «Цілком таємно», «Таємно».

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 212-2 КУпАП, як порушення встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці; невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Згідно положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушененя, передбаченого п.п.5,6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, та астосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ст. 212-2 КУпАП у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33,40-1, ст. 212-2, 221, 246, 248, 249, 251, 256, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяРуслан ОЗАДОВСЬКИЙ