П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Ковбасюк О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою

АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №113544 від 17.08.2024, складеним інспектором взводу №2 роти №3 батальйону із забезпечення супроводження Управління патрульної поліції в місті Києві старшим лейтенантом поліції Степанюком С.О. відносно ОСОБА_1 , остання вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме: керуючи 17.08.2024 о 16 год. 35 хв. автомобілем Mazda,

д.н.з. НОМЕР_1 , на нерегульованому перехресті вул. Івана Виговського та просп. Європейського Союзу у м. Києві, де організовано круговий рух, який позначено дорожнім знаком 4.10, всупереч вимогам пунктів 16.12 Правил дорожнього руху України не надала дорогу автомобілю Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який вже рухався по колу, та скоїла з ним зіткнення, в результаті чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушення не визнала, подала заяву про розгляд справи без її участі, а також клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме: копії запиту на отримання публічної інформації щодо відео з усіх камер відеоспостереження моменту ДТП від 20.09.2024, відповіді на запит з Департаменту інформаційно-комунікаційних технологій від 18.09.2024, відповіді на запит з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві від 28.09.2024, фотографію місця ДТП.

Дослідивши в сукупності усі наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Зі змісту ст. 124 КУпАП слідує, що об`єктивною стороною цього правопорушення є порушення правил дорожнього руху, яке привело до пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.

Суд не вправі вийти за межі визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №113544 від 17.08.2024, складеного відносно ОСОБА_1 , у ньому зазначено порушення останньою вимог пункту 16.12 ПДР України, що призвело до настання ДТП.

Відповідно до п 16.12 ПДР України перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4.10, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу.

Разом із цим, як встановлено судом в ході розгляду справи, суть вказаного у протоколі правопорушення не відповідає фактичним обставинам, які мали місце 17.08.2024.

Так, із наявних у справі письмових пояснень ОСОБА_2 , який також був учасником ДТП, що мала місце 17.08.2024, встановлено, що 17.08.2024 о 16 год. 35 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався на кругу по просп. Європейського Союзу в бік вул. Наталії Ужвій, під час з`їзду з кола відчув поштовх у задню праву частину автомобіля.

Як з`ясовано із пояснень ОСОБА_1 , вона їхала в другій полосі кругового руху, при заїзді на коло перевірила дорогу та впевнилася у відсутності перешкод, в свою чергу, автомобіль Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 здійснив маневр перед її автомобілем з третьої полоси на з`їзд з кола в сторону просп. Європейського Союзу. В момент зіткнення напрямку руху вона не змінювала.

З долученої фотографії вбачається, що автомобіль Mazda перебував праворуч відносно автомобіля Volkswagen при з`їзді останнього з кругового руху.

Із урахуванням наведеного, суд вважає, що матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 пункту 16.12 ПДР України, як про це зазначено у складеному відносно неї протоколі серії ЕПР1 №113544 від 17.08.2024, а тому підстави для притягнення її до відповідальності за обставин, вказаних у такому протоколі, відсутні.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б вказували на порушення

ОСОБА_1 пункту 16.12 ПДР України, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до переконання про відсутність в діях

ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження в справі про притягнення її до адміністративної відповідальності підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 124, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду.

Суддя О. О. Ковбасюк