№ 536/2302/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Шкіринець К.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП,-

Встановив:

04 вересня 2024 року, о 22 год. 40 хв. за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно матері своєї дружини ОСОБА_2 , а саме кричав, ображав, виражався нецензурною лайкою в її бік, чим могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що вину не визнає, він не вчиняв домашнього насильства відносно матері своєї дружини ОСОБА_2 . Коли він приїхав на лікування за місцем свого проживання, в будинку, який належить його дружині та був придбаний у шлюбі, проживала за згоди його дружини її мати ОСОБА_2 . У них завжди були напружені відносини з ОСОБА_2 , вона постійно робила йому зауваження, вказувати, що він в будинку не господар та все повинно бути, як вона скаже, тому він попросив ОСОБА_2 виселитися, але вона не цього не зробила. Того дня, коли склали протокол, точно дату не пам`ятає, вони з дружиною повернулися з гостей ввечері, ОСОБА_2 була на кухні та його дружина не могла підійти до плити. У них стався конфлікт, який відбувався у нічний час доби, під час якого він виражався нецензурною лайкою та кричав, але й ОСОБА_2 його ображала та провокувала.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона переїхала до своєї доньки ОСОБА_4 в будинок на її прохання півтора роки тому, коли чоловік доньки ОСОБА_3 пішов на військову службу. Вона допомагала доньці по господарству та дивилися за дітьми. Напередодні подій, що сталися, у серпні 2024 року вона мала намір переїхати до свого житла, яке здавала в оренду, проте донька вмовила її залишитися. Жодних розмов, щоб вона залишила будинок дочки, в них не було. 04 вересня 2024 року о 22 год. 00 хв. за місцем проживання її доньки, вона сиділа на кухні будинку. Додому повернулися її дочка та зять в стані сп`яніння та чоловік доньки ОСОБА_3 почав на неї кричати, виражатися нецензурною лайкою і кидатися предметами. ОСОБА_3 вимагав, щоб вона невідкладно залишила будинок, але оскільки події відбувалися у вечірній час, вона попросила перенести цю розмову на наступний день, але дочка почала викидала її речі на вулицю. Після цього вона викликала поліцію та зателефонувала квартирантці, яка винаймає у неї житло, та попросила допомоги. О другій годині ночі 05 вересня 2024 року за нею приїхала її квартирантка на таксі, та забрала її. Увесь час, коли її вночі вигнали з будинку, вона сиділа в центрі села, тому що їй нікуди було йти, оскільки в її квартирі мешкає квартирантка, а в іншої доньки однокімнатна квартира та не вистачає місця. Вказала, що своїй донці ОСОБА_4 вона надала в борг велику суму грошей на купівлю будинку, де вони проживали, площа якого становить більше 200 кв.м., борг до цього часу не повернули. Наголосила, що вона перенесла інсульт, є особою з інвалідністю 2 групи, про що донька та її чоловік достеменно обізнані. Останній час за станом свого здоров`я та через погіршення відносин з донькою та її чоловіком, вона перестала допомагати по господарству, та її почали виганяти з будинку.

Поліцейський ОСОБА_5 пояснив суду, що він перебував на добовому чергуванні 04 вересня 2024 року. Йому надійшов виклик щодо домашнього насильства. Прибувши на місце події він побачив ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та його дружину ОСОБА_4 , які на подвір`ї домоволодіння спілкувалися на підвищених тонах. Було встановлено, що ОСОБА_3 вчинив відносно ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме кричав та виражався нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, ОСОБА_2 також кричала у відповідь. Під час їх спілкування ОСОБА_3 вів себе агресивно. ОСОБА_2 не давали дозволу на вхід до будинку, кидалися речами, коли потерпіла просила принести ліки, то їй відмовили. Вважає, що відносно ОСОБА_2 було вчинено домашнє насильство психологічного характеру та її психічному здоров`ю могла бути завдана шкода неправомірними діями ОСОБА_3 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 є її чоловіком, а ОСОБА_2 є її матір`ю. Приблизно за півтора роки до подій, які стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, її мати ОСОБА_2 переїхала до неї жити. Спочатку вони жили дружно, мати допомагала їй по господарству та з доглядом за дітьми. Під час проживання з нею мати здавала свою квартиру в оренду. За два тижні до конфлікту мати перестала допомагати по господарству та почала диктувати свої умови, провокувала конфлікти. Після повернення чоловіка з військової служби він не став робити так, як цього бажала її мати. 04 вересня 2024 року вони з чоловіком приїхали від родичів та побачили матір на кухні, яка сиділа та не давала підійти до плити, внаслідок чого виникла сварка, під час якої всі учасники виражалися нецензурною лайкою. Питання залишення матір`ю будинку до цих подій вона з нею не обговорювала, про це казав її чоловік. Про незадовільний стан здоров`я матері їй відомо, вона сама займалася її лікуванням.

Суд, вислухавши думку учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Судом було досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме:

протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 317370, який було складено 04 вересня 2024 року інспектором СРПП ВНП №2 КРУП лейтенантом поліції Кузнєцовим І.О.;

довідку про результати розгляду звернення, зареєстрованого до ІТС ІПНП 04 вересня 2024 року за №415, з якої вбачається, що за результатами розгляду заяви підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні;

рапорт старшого інспектора-чергового відділення поліції № 2 (м. Кременчук) Головного управління Національної поліції в Полтавській області Шпилева В.В., відповідно до якого 04 вересня 2024 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за заявою ОСОБА_2 про вчинення відносно неї домашнього насильства, прибувши на місце події нарядом СРПП було встановлено, що зять заявниці ОСОБА_3 ображав її, кричав, висловлювався в її бік нецензурною лайкою;

письмову заяву ОСОБА_2 від 04 вересня 2024 року, відповідно до якої остання просить суд притягнути до відповідальності її зятя ОСОБА_3 , який вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру.

Згідно із диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

У відповідності до п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , поясненнями свідка ОСОБА_4 , поясненнями поліцейського ОСОБА_5 , які пояснили суду, що під час сварки ОСОБА_3 кричав, висловлювався на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою; даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 317370; рапортом старшого інспектора-чергового відділення поліції № 2 (м. Кременчук) Головного управління Національної поліції в Полтавській області встановлено, що 04 вересня 2024 року ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно матері своєї дружини ОСОБА_2 , а саме дії психологічного характеру, які відповідно до Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» є формою психологічного насильства, що виразилися в криках, словесних образах, нецензурній лайці, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, що підтверджується вищенаведеними доказами.

На спростування зазначених обставин інші докази відсутні.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, суд враховує, у відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_3 судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне піддати правопорушника такому виду стягнення, як штраф, в розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки така міра відповідальності відповідає вчиненому правопорушенню, і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Як передбачено ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір», тобто 605,60 гривень.

Керуючись п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 33-35, 40-1, 173-2, 283, 284 КУпАП,-

Постановив:

Визнати ОСОБА_3 винним та притягнути його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, застосувавши стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови проголошено 30 жовтня 2024 року.

Стягувач: Держава.

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106;код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783;банк отримувача Казначейство України (ЕАП);рахунок отримувача UA0026001;код класифікації доходів бюджету 22030106; 101 __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, стягнутий з ___________ (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується судовий збір) на користь держави, за рішенням №_/_/__(номер рішення про стягнення судового збору).

СуддяАнна Сергіївна Река