Справа № 727/6786/24
Провадження № 3/727/2147/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

секретаря судового засідання Вакарчук Т.Р.

за участю: представника потерпілої ОСОБА_1 , адвокат Харченко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду м. Чернівці справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,- ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ВАД №356667 від 23.06.2024 року, ОСОБА_3 , громадянин України, 23.06.2024 року близько 01 год. 00 хв перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно співмешканки ОСОБА_1 , а саме словесно її ображав, погрожував фізичною розправою та ловив руками за шию, чим була завдана ОСОБА_1 шкода її фізичному здоров`ю

В судовому засіданні ОСОБА_3 при дачі пояснень, у присутності захисника, не заперечував обставин викладених в протоколі, в подальму у судові засідання не з`являвся, до суду скерував письмову заяву, у якій підтвердив обставини викладенні в адміністративному протоколі серії ВАД №356667 від 23.06.2024 р., свою провину у вчиненому визнав порвністю.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні будучи приведеною до присяги надалапояснення про те, що 23.06.2024 року близько 01 год. співмешканець ОСОБА_2 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 вчинив по відношенню до неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме, після вживання ними спиртних напоїв, він почав ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, розбив належний їй телефон, ловив руками її за шию та намагався душити. Пояснила, що суперечка між ними тривала до 06:00 години ранку та коли вона вже не витримала і їй вдалося вирватися з рук ОСОБА_2 , вона, будучи в спідній білизні вибігла на вулицю, де їй допомогу надала стороння жінка та яка, на її прохання відвезла до будинку батьків, фактично які і викликали працівників поліції після того, як вона їм повідомила про дії відносно неї ОСОБА_2 . В наданих показах, потерпіла не заперечувала, що ОСОБА_2 шукав після вчиненого приводи з нею зустрітися, поговорити, на що вона здійснювала з останнім переписку в мобільму телефоні, пояснюючи не можливість зустрітися з ОСОБА_2 забороною їй виходити на вулицю з боку батьків. В подальшому потерпіла в судові засідання не з"явлася; представник потерпілої ОСОБА_1 , адвокат Харченко В.І., у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_3 винним у інкримінованому йлму адміністративному правопорушенні та притягнути останнього до адміністративної відповідальності у виді громадських робіт.

Враховуючи, що згідно ч.2 ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, відносяться до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, суддя вважає неявку ОСОБА_1 способом затягування розгляду справи з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності, а тому вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності особи відносно якої складено протокол про адміністартивне правопорушення та потерпілої.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суд може розглянути справу тільки в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, за вказаним у ньому матеріальним законом і тільки стосовно тієї особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Як указує диспозиція ч.2 ст. 173-2 КУпАП, відповідальність за вказаним законом настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису. А також дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-19, який було прийнято 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Так, п. 14 ст. 1 вказаного Закону визначено, психологічне насильство, як форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 17 ст.1 цього Закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Скоєне ОСОБА_3 адміністративне правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №356667 від 23.06.2024 року (а.с.1), письмовими заявами та поясненнями ОСОБА_1 (а.с.3-4, 41), долученими до матеріалів справи знімками та відеозаписом з відеокамер біля будинку де мала місце подія 23.06.2024 року (а.с.34-36, 57). Окрім цього, вина правопорушника ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується також показами потерпілої у судовому засіданні, та показами свідка ОСОБА_4 яка в судовому засіданні під присягою надала показання про те, що 24.06.2024 року біля 06 години ранку вона з дітьми на власному автомобілі проїзджала повз будинку АДРЕСА_3 , коли побачила, як з під"їзду вибігла молода дівчина роздягнена прикриваючи тіло руками. Вона зупинилася запиталася чи не потрібна допомога, дівчина попросила відвезти її до батьків вказавши адресу, після чого вона прохання дівчини здійснила. По дорозі ніхто ні про що не розпитував.

Проаналізувавши докази по справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки він умисно вчинив дії психологічного та фізичного характеру щодо співмешканки ОСОБА_1 , внаслідок чого була завдана останній шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої, а тому його слід визнати винним за ч.1 ст.173-2 КУпАП та призначити покарання в межах даної статті.

Відповідно до положень ст. 23 КУПАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд, при визначені виду стягнення за адміністративне правопорушення, керується правилами ст.33-35, 36 КпАП України і враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, його особу, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність.

Призначаючи вид та розмір адміністративного стягнення ОСОБА_3 , суд враховує обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність відповідно до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП. При накладенні адміністративного стягнення на останнього, враховується ступінь вини та матеріальний стан особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до ст.33 КУпАП, при цьому, суд приймає до уваги визнання ОСОБА_2 своєї провини, що підтверджується письмовою заявою від 16.09.2024 року.

З урахуванням обставин справи, вважаю за необхідне призначити ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

Керуючись ст. 40-1 КУпАП відповідно до якої судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу правопорушника та керуючись ст. ст. 173-2 ч.1, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суд ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , притягнути до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КпАП України і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у випадку примусового виконання постанови суду. Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом, та у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути подвійний розмір штрафу.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення, а у разі оскарження постанови перебіг строку давності виконання постанови зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя Слободян Г.М.