ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 646/8793/24 Суддя суду 1 інстанції: Чорна Б.М.
Провадження №: 33/818/1537/24 Суддя суду апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Болотові О.О., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника ОСОБА_2 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника ОСОБА_2 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, солдата в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 серпня 2024 року о 09 год. 12 хв. в Харківській області Куп`янського району на авто-дорозі Чугуїв Мілове, 76 км+500 м. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в встановленому законом порядку відмовився. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 786593 від 05.08.2023 року, відомостями довідки Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, згідно яких ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_3 , відеозаписами з бодікамер поліцейських.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник ОСОБА_2 зазначає, що огляд проведено незаконно та з порушенням встановленого законом порядку, вказує, що відеофіксація поліцейськими велася уже після складення протоколу, коли поліцейський формально фіксує відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також апелянт наголошує на тому, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ, в момент зупинки виконував завдання у відповідності до бойового розпорядження.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, не з`явився. Його інтереси представляв захисник Кубай О.М., який підтримував вимоги апеляційної скарги у повному обсязі, просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення №646/8793/24. Наголошував на негативних наслідках позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами для боєздатності підрозділу.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 05 серпня 2024 року о 09 год. 12 хв. в Харківській області Куп`янського району на авто-дорозі Чугуїв Мілове, 76 км+500 м. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в встановленому законом порядку відмовився. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції та дійшов наступних висновків.

Дійсно в матеріалах справи містяться відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано формальну відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто камера була ввімкнута уже після попередньої розмови поліцейського з ОСОБА_1 , хоча повинна була бути ввімкнута від початку зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції.

Однак це не змінює факту відмови водія від проходження встановленого законом огляду на вимогу поліцейського, адже правопорушник свідомо заявив про таку відмову в той час, як проходження огляду у ситуації, що склалася, було обов`язком водія, за порушення якого особа притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому суд апеляційної інстанції наголошує, що для такої кваліфікації діяння при відмові від проходження огляду на стан сп`яніння не має значення, чи особа реально перебувала у стані сп`яніння, чи ні.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відеозаписи, де зафіксовано факт відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною.

Разом з тим, суд апеляційної уваги бере до уваги застереження апелянта про те, що правопорушник є військовослужбовцем Збройних Сил і позбавлення його права керування транспортним засобом матиме негативні наслідки для боєздатності його бойового підрозділу. Даний факт підтверджується, зокрема, військовим квитком ОСОБА_1 , копію якого долучено до матеріалів справи, а також довідкою командира роти розмінування капітана ОСОБА_3 від 10.09.2024 року, в якій стверджується, що автомобіль Volkswagen Transporter IV, AI3563PI використовується загоном в/ч НОМЕР_4 для перевезення військовослужбовців для виконання завдань за призначенням, а позбавлення ОСОБА_1 посвідчення на керування транспортним засобом негативно вплине на стан справ в загоні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вбачає у діях ОСОБА_1 , склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у

рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості даної вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожний аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2024 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - в частині накладення адміністративного стягнення, - змінити.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника задовольнити частково.

Виключити з рішення суду першої інстанції посилання на позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського Апеляційного суду О.М. Курило