ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/351/24 Справа № 237/5918/23 Суддя у 1-й інстанції - Приходько В.А. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

12.02.2024р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційног о суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Рябухи А.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 14.12.2023р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

за участю захисника (в режимі ВКЗ) Рябухи А.В.

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Рябухою А.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі:

- вважає, що у справі відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та відсутнє належне обґрунтування обставин та їх доведеність;

- вважає, що протокол про адміністративне правопорушення неналежним доказом, відеозапис є неповним та не вівся безперервно, працівниками поліції не дотримано вимог інструкції № 1026 щодо фіксування безпосереднього керування особою транспортним засобом, тому ОСОБА_1 не можна вважати водієм, і його відмова від огляду на стан сп`яніння не адміністративним правопорушенням;

- зазначає, що ОСОБА_1 у своїх поясненнях вказав, що перебував на стоянці, поряд з будинком в якому мешкав, вжив алкогольні напої, проте автомобілем не керував, просто сидів в салоні, а працівників поліції викликав хтось з місцевих мешканців;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином, у судове засідання не прибув, клопотання про відкладення судового розгляду не подав.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника Рябухи А.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, прохав її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 01.10.2023 року, о 14:20год., перебуваючи на автодорозі по проспекту Запорізькому м. Курахове, Покровського району Донецької області, керував транспортним засобом автомобілем «Geeli CK-2», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння відмовився.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 575312 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1), направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 2) відеозапис з бодікамер, якого вбачається, що ОСОБА_1 01.10.2023р. о 14:20год., керував транспортним засобом - автомобілем Geeli CK-2, державний номер НОМЕР_1 , при спілкуванні поліцейським встановлено наявність явних ознак алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода та почервоніння очей, на вимогу пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився (а.с. 3), чим порушив вимогу 2.5 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 погоджується із висновками суду першої інстанції про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги захисника, що у справі відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та відсутнє належне обґрунтування обставин та їх доведеність, є неспроможними, оскільки судом першої інстанції досліджена сукупність доказів у справі, та зроблений правильний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, відеозапис є неповним та не вівся безперервно, працівниками поліції не дотримано вимог інструкції № 1026 щодо фіксування безпосереднього керування особою транспортним засобом, тому ОСОБА_1 не можна вважати водієм, і його відмова від огляду на стан сп`яніння не адміністративним правопорушенням є також безпідставними з урахуванням наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 254, 255, 256 КУпАП, тому відсутні підстави для визнання його неналежним доказом.

Щодо неповноти відеозапису, то на переконання суду апеляційної інстанції обсяг відеозапису, який міститься на диску, є достатнім для встановлення фактичних обставин справи для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 у своїх поясненнях вказав, що перебував на стоянці, поряд з будинком в якому мешкав, вжив алкогольні напої, проте автомобілем не керував, просто сидів в салоні, а працівників поліції викликав хтось з місцевих мешканців є неспроможними з урахуванням наступного.

По-перше, у особистих поясненнях в протоколі ОСОБА_1 зазначив, що у нього тиск, написання саме такого пояснення підтверджується відеозаписом. У поясненні, яке наведене в апеляційній скарзі, викладені інші обставини, та про стан здоров`я нічого не сказано. Пояснення щодо перебування ОСОБА_1 з ознаками сп`яніння мають розбіжності, тобто позиція захисту є невизначеною.

По-друге, з відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 пропонує працівникам поліції грошові кошти за непритягнення до відповідальності.

По-третє, на питання працівника поліції, як ОСОБА_1 у такому стані (алкогольного сп`яніння) сів за кермо, нічого не заперечує, пояснює «Так вийшло».

Наведена вище сукупність фактичних обставин не викликає жодного сумніву у факті керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння при обставинах викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови, із закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є неспроможними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Рябухи Андрія Володимировича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 14.12.2023р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без задоволення.

Постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 14.12.2023р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя