ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1960/24 Справа № 177/572/24 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г. Г. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

апеляційну скаргу захисника Морозова В.Ю., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого охоронцем «АГ Іксім», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2024 року встановлено, що водій ОСОБА_1 07.03.2024 року об 11:40 годині на автодорозі Н-11 Дніпропетровське шосе с. Лісопитомник, керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Морозов В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.07.2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в матеріалах справи відсутні необхідні і достатні докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу, що відеозапис, долучений до матеріалів справи є неналежним та недопустимим доказом, оскільки носить фрагментарний характер, з якого не можна встановити обставини події саме від моменту зупинки транспортного засобу та керування транспортним засобом до складання протоколу на водія за ст. 130 КУпАП. Із долученого відеозапису не можливо встановити чи керував транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Наполягає, що взагалі знаходився поруч та взагалі не використовував транспортний засіб.

Звертає увагу, що поліцейськими під час складання протоколу не роз`яснювались ОСОБА_1 права та порядок освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Вважає, що оскаржена постанова суду є незаконною, нічим не обґрунтованою.

Наполягає, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані (модель, серія і номер) засобу відеофіксації.

Відсутні в матеріалах справи відомості про те, чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення, а також відсутня довідка про те, чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Мороз В.Ю. в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в повному обсязі з підстав, наведених в ній, просили її задовольнити.

Висновки суду:

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та долучений до справи відеозапис, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає за таких підстав:

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також слід враховувати, що за практикою ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону таправильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, яким судом надана повна та належна оцінка, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №490667 від 07.03.2024 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, складеним уповноваженою особою у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. Протокол ОСОБА_1 підписав без зауважень, зазначивши, що пояснення з приводу правопорушення надасть у суді;

- рапортом поліцейського, який узгоджується з протоколами про адміністративне правопорушення та доданими до нього доказами;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №344305 від 07.03.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП;

- направленням водія ОСОБА_1 до КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» на огляд з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.03.2024, в якому, окрім іншого, зафіксовані виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд не проведено у зв`язку з відмовою водія;

- відеозаписом долученим до матеріалів справи, яким, зокрема зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , та його відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_1 та перебувала в автомобілі разом з чоловіком 15.07.2024 року, коли його було зупинено працівниками поліції. Автомобіль під керуванням її чоловіка був зупинений, оскільки вона не була пристебнута паском безпеки. Працівник поліції під час спілкування з її чоловіком ОСОБА_1 повідомив йому, що від нього відчувається запах алкоголю та запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки у цього патруля не було з собою Драгеру. Наполягала, що її чоловік був тверезим та їм невідкладно потрібно було їхати в справах по господарству.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису подій, що мали місце 07.03.2024 року за участі ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд вважає недоведеними доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції порушені вимоги ст. 266 КУпАП та відсутні доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та безпідставності його зупинки працівниками поліції, оскільки вони спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи та показаннями свідка ОСОБА_3 , допитаної в судовому засіданні під час апеляційного розгляду.

Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував, що був зупинений працівника поліції, що саме він керував транспортним засобом ВАЗ 2106,номерний знак НОМЕР_1 (відеозапис, починаючи з 0:01:23). Водій ОСОБА_1 при зверненні до нього поліцейського із запитання: «Чи все гаразд у вас, пане водію?», перебував на водійському сидінні, був пристебнутий паском безпеки. Під час спілкування з працівниками поліції жодного разу не заперечував факт керування саме ним транспортним засобом, намагався вирішити питання про не складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення.

Із дослідженого відеозапису встановлено, що поліцейським перед тим, як запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, було повідомлено про виявлені у нього однієї із ознак алкогольного сп`яніння, що зазначена у протоколі та у рапорті поліцейського «запах алкоголю з порожнини рота». Отже, підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п. 3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння. Із дослідженого відеозапису під час апеляційного розгляду порушень з боку працівників поліції встановлено не було (відеозапис, починаючи з 0:04:41).

Із дослідженого відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 підтвердив, що вживав алкогольні напої «вчора», жодних клопотань не заявляв та беззаперечно відмовився від запропонованого працівниками огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (відеозапис, починаючи з 0:10:19), повідомивши, що у нього немає часу проходити такий огляд.

Отже, наявна на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує дотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП, містить фіксацію подій, що мали місце 07.03.2024 року за участю ОСОБА_1 , які повною мірою відображені в протоколі про адміністративне правопорушення та в долучених до нього матеріалах.

Не підтверджують доводи апеляційної скарги захисника і показання свідка ОСОБА_3 , допитаної в судовому засіданні під час апеляційного розгляду даної справи. Так, вона фактично підтвердила, що саме її чоловік ОСОБА_1 керував транспортним засобом 15.07.2024 року за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , та був зупинений працівниками поліції, які повідомили йому виявлені під час спілкування з ним ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), а також, що він відмовився проходити огляд на встановлення стану сп`яніння через необхідність їхати у господарських справах.

Із відеозапису, починаючи з 0:05:26 вбачається, що працівник поліції роз`яснював ОСОБА_1 порядок проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння та можливість проходження його на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, тому доводи сторони захисту про протилежне є необґрунтованими.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості відеофіксації, як доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями чинної «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Згідно відомостей зазначених у протоколі та рапорті, відео фіксація правопорушення здійснювалась на БК № DМ 4678 (бодікамера-нагрудний відеореєстратор), відео з якої записане на компакт-диск, долучено до матеріалів справи та досліджено судом.

Отже, вказані відеозаписи здійснено на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, до доводів сторони захисту про недопустимість вказаного відеозапису, як доказу, суд ставиться критично, оскільки такі докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.251 КУпАП, відповідно до вимог яких, доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.

До посилання захисника на те, що досліджений відеозапис не є безперервним і ним не зафіксований весь період спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, суд ставиться критично, оскільки відомості, що мають значення для справи, цим відеозаписом зафіксовані.

Доводи сторони захисту про не роз`яснення ОСОБА_1 його прав спростовуються підписом останнього у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №490667 від 07.03.2024 року та долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Отже, судом першої інстанції надано належну оцінку всім доводам сторони захисту, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами вони не підтверджуються, мають формальний характер та на переконання суду, спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки всі досліджені в судовому засіданні докази, у розумінні ст. 251 КУпАП є належними, логічно доповнюють один одного, не суперечать один одному, узгоджуються між собою, є правдивими, об`єктивними та беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчинені інкримінуємого йому правопорушення, у зв`язку з чим підстав для неврахування їх судом немає.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2,5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, а не лише протокол про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про відсутність в матеріалах справи інформації щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія та повторності вчинення адміністративного правопорушення, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, відповідно до довідки інспектора ВРПП КРУП від 07.03.2024, згідно наявних облікових баз ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 , що також підтверджується його копією долученою до матеріалів справи. Повторність вчинення попередніх правопорушень відсутня. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_4 .

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника Морозова В.Ю. та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Морозова В.Ю., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин