Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1401/24 Головуючий у 1-й інст. Франчук С. В.
Номер провадження №33/4805/782/24
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: потерпілої ОСОБА_1 , захисника - адвоката Крижанівського В.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Крижанівського Володимира Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 16 квітня 2024 року відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 16 квітня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення 05 лютого 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Крижанівський В.П. в інтересах потерпілої ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з`ясування судом обставин справи. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції необґрунтовано надав перевагу поясненням ОСОБА_2 , який спочатку зазначив, що здійснював об`їзд автомобіля Toyota, а потім вказав, що об`їзд переріс у обгін вказаного автомобіля. Вказав, що встановлені судом обставини, щодо обгону ОСОБА_2 автомобіля ОСОБА_1 до того як вона увімкнула лівий покажчик повороту не відповідають дійсності і потерпілою заперечувались, оскільки лівий покажчик повороту вона увімкнула завчасно, зупинки не здійснювала. Разом з тим, захисник зазначив, що ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за схожих обставин, а тому має навики та стратегію захисту для уникнення адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника Крижанівського В.П., Макаревича О.О., перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Дана норма є бланкетною, тому наявність правопорушення може мати місце при порушенні особою відповідної норми законодавства, яка є обов`язковою складовою протоколу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 695702 від 05 лютого 2024 року, ОСОБА_2 05.02.2024 о 15 годині 10 хвилин по вул. Шевченка, 20, в м. Житомирі, керуючи транспортним засобом «Renault Symbol», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду по тій самій смузі (в одному і тому ж напрямку) з увімкненим лівим покажчиком повороту та мав намір здійснити поворот ліворуч. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 14.2 б ПДР України, протокол підписав, проте вину не визнав.

Дослідивши зібрані у справі докази, суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про недоведеність того, що в діях ОСОБА_2 є порушення зазначених вище пунктів ПДР України, що вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, пункт 14.2 б ПДР України передбачає, що водій перед початком обгону повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Після вчинення дорожньої пригоди учасники ДТП надавали свої письмові пояснення. Експерт на місце ДТП не викликався.

На окремому аркуші ОСОБА_1 пояснила, що рухалася на автомобілі «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Шевченка в м. Житомирі у напрямку вул. С.Ріхтера, з метою повернути ліворуч увімкнула завчасно покажчик повороту, транспортний засіб «Renault Symbol» вдарив її авто зліва (а.с. 3).

Згідно пояснень ОСОБА_2 , він рухався по вул. Шевченка у напрямку вул. С. Ріхтера, помітив автомобіль «Toyota», що намагався здійснити паралельну парковку до правого бордюру, а він намагаючись об`їхати перешкоду почав зміщуватись ліворуч. Водій «Toyota» не увімкнувши лівий покажчик повороту почала розворот ліворуч та зіткнулася з його транспортним засобом.

Матеріали справи містять схему ДТП, згідно якої автомобілі отримали наступні пошкодження:

«Renault Symbol» передній бампер з правої сторони, деформація та пошкодження лако-фарбового покриття, деформація лівого переднього крила;

«Toyota» пошкоджений передній бампер з лівої сторони, деформація та лако-фарбове покриття, пошкоджено парктронік та омивач фар.

Згідно вказаної схеми автомобіль «Renault Symbol», за кермом якого був ОСОБА_2 , стоїть за 0,6-0,8 м від тротуару праворуч у напрямку вул. С.Ріхтера, а автомобіль «Toyota» - посередині дороги (за 4,3-5 м від правого бордюру, ширина дороги 8,5 м). Вказане розташування автомобілів не узгоджується ні з обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, ні з поясненнями учасників ДТП, хоча вказана схема погоджена підписами учасників ДТП без зауважень.

Також, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що до пояснень додає відеоматеріали з реєстратора свого автомобіля, проте такі у матеріалах справи відсутні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що зібраними у справі про адміністративне правопорушення доказами не можливо встановити достовірність обставин, які викладені кожним із учасників ДТП, зокрема й завчасного увімкнення водієм автомобіля «Toyota» лівого покажчика повороту. Будь-яких інших доказів матеріали справи не містять та учасниками до справи не надано.

Враховуючи наведені обставини суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про недоведеність порушення водієм автомобіля «Renault Symbol» ОСОБА_2 вимог п. 14.2 б ПДР України, відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на законних підставах закрив провадження у цій справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б вказували «поза розумним сумнівом» на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого с. 124 КУпАП, суду не надано.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді, і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти росії», пункт 54 справи «Озеров проти росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі Коробов проти України ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення поза розумним сумнівом.

Частиною третьою ст. 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оскільки матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, достатніх для висновку про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, у справі щодо ОСОБА_2 суд повинен надати оцінку саме його діям в дослідженій дорожній обстановці на предмет відповідності ПДР України, а тому клопотання останнього щодо визнання ОСОБА_1 винною за ст. 124 КУпАП є безпідставним.

Посилання апелянта на судову практику апеляційного суду щодо ОСОБА_2 не має правового значення, оскільки наведена постанова не має відношення до розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з оскаржуваною постановою.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Крижанівського Володимира Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 16 квітня 2024 року - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь