ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 Справа №607/14557/24 Провадження №3/607/6356/2024

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунцьо С.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Строцень Т.О., представника потерпілого адвоката Черкалюк Л.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Тернополя, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №973994 від 28.06.2024, громадянка ОСОБА_1 28 червня 2024 року близько 19.20 год. перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме вживала словесні образи, погрози, приниження, залякування, що викликало у ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку, спричинивши емоційну невпевненість, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю, чим порушила вимоги п.п.3, 14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Таким чином ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП не визнала та зазначила, що у неї із ОСОБА_3 постійно виникають конфлікти на побутовому підґрунті. При цьому остання зауважила, що усі конфлікті ситуації провокує її чоловік. Більше того вказала, що протиправних дій якими б вона могла завдати потерпілому моральної шкоди, зокрема, про які йдеться у протоколі, вона не вчиняла.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні суду пояснив, що у них з ОСОБА_1 виникають непорозуміння на побутовому підґрунті, оскільки вона постійного маніпулює дітьми та умисно перешкоджає бачитися та спілкуватися із ними. При цьому просить суд не притягувати до відповідальності його дружину, адже на його думку, її поведінка є наслідком наявних у неї психічних розладів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Протиправні дії за статтею 173-2 КУпАП можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

Тобто, вчинення насильства в сім`ї, характеризується наміром, коли особа усвідомлює протиправність своїх дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, передбачає порушення охоронюваних законом прав потерпілого наслідком чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, бажає цього або свідомо допускає настання таких наслідків.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №973994 від 28.06.2024 зазначено, що ОСОБА_1 вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме вживала словесні образи, погрози, приниження, залякування, що викликало у потерпілого побоювання за свою безпеку, спричинивши емоційну невпевненість, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілого, вважаю за необхідне зробити висновок, що наведене вказує на відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, адже з усіх проаналізованих матеріалів суд не вбачає прямого умислу із сторони ОСОБА_1 на завдання потерпілому дій які б потягли в подальшому шкоду його психологічному здоров`ю.

Крім того суд, вважає за необхідне зазначити, що на особу уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, окрім інших, покладається обов`язок довести причинно - наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Саме по собі висловлювання «словесні образи», як про це зазначено у протоколі, на адресу осіб, із числа передбачених ст.3 Закону № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У даному випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , хоча й відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом поза розумним сумнівом, а відтак, ці доводи грунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 цього Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Інакше кажучи, з фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуація викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В свою чергу суд вважає, що домашнє насильство важливо відрізняти від конфліктних стосунків. Оскільки конфлікт це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Відтак людина, що чинить домашнє насильство, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи, тоді як ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій це конфлікт.

Таким чином, словесні образи під час сварки, про які йдеться у протоколі про адміністративне правопорушення, в яких могли звучати образи та погрози, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Такої ж позиції дотримується Тернопільський апеляційний суд, в постанові від 27.08.2024 (справа №607/14551/24), яку також враховує суд під час розгляду даної адміністративної справи. Зокрема у вищевказаній постанові апеляційної інстанції виокремлено та розтлумачено поняття «сварка», «конфлікт» «насильство» та встановлено, що сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім цього до матеріалів справи на доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, долучено флешнакопичувач, на якому містяться телефонні розмови між учасниками справи, прослухавши які суд не вбачає в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності протиправних дій відносно потерпілого, які б могли складати об`єктивну сторону адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Спілкування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 містять особисті розмови, що стосуються їх спільного побуту та дітей і не стосуються подій 28.06.2024.

За вказаних обставин судом встановлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні нею домашнього насильства, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

Слід зазначити, що приймаючи рішення по справі, суд повинен спиратися лише на ті показання, які були отримані безпосередньо в залі суду під час проведення допиту особи, адже показання, потерпілого чи свідка - це одне з найважливіших джерел доказів в адміністративному процесі, з якого суд одержує відомості про наявність чи відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином в даному випадку у даній справі дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутня. Мають місце конфлікти, про що не заперечує особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак психологічного насильства зі сторони ОСОБА_1 суд не вбачає.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому вважає, що провадження в адміністративній справі стосовно неї слід закрити за відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 23, 173-2, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо