Провадження № 3/750/3669/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м.Чернігова Кузнєцова О.О., за участю секретаря Чернобай Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, військовослужбовиці, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

16.08.2024 о 12 год. 52 хв. в м. Чернігів по вул. Київське шосе, 3, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу Alcotest Drager ARHK-0087, результат позитивний 1,02 ‰. З результатами не погодилась. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовилась. Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася у встановленому законом порядку. У протоколі просить проводити розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до наступного висновку.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Згідно п.2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №978011 від 16.08.2024, Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів стосовно, роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6820», прилад №ARНК-0087, тест №6236 (проба позитивна 1,02 проміле), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

З результатами огляду на алкоголь проведеного за допомогою газоаналізатора на місці, результат якого 1,02 ‰, ОСОБА_1 не погодилась. На пропозицію працівника поліції проїхати до лікаря-нарколога відмовилась.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При призначенні виду адміністративного стягнення суд враховує особу ОСОБА_1 , те, що правопорушення, вчинене ним відноситься до грубих правопорушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, суд вважає за необхідне призначити йому стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цей вид стягнення є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Керуючись ст.ст.33, 130 ч.1, 251, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя О.О. Кузнєцова