ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 638/7503/24 Суддя суду 1 інстанції: Теслікова І.І.
Провадження №: 33/818/1414/24 Суддя суду апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , з участю його захисника ОСОБА_3 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.07.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, водія 3 відділення снайперів 1 взводу снайперів спеціального призначення роти снайперів спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами та стягнуто судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.08.2024 року виправлено описку, допущену в постанові Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/7503/24 та викладено перший абзац резолютивної частини в наступній редакції: «Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік».

Судом першої інстанції з`ясовано, що ОСОБА_2 в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, 18 квітня 2024 року, о 00 годині 25 хвилин, в м.Харкові по вул.Балакірєва, 20, керував транспортним засобом «Nissan Sunny», номерний знак НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора Drager alcotest 6820. З результатом був не згоден. Пройти огляд в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м.Харків, вул.Ахієзерів, 18А відмовився, що зафіксовано на нагрудній камері 474436, 474439. Час відмови 18.04.2024 о 00-32 год., за адресою: м.Харків, вул.Балакірєва, 20.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №899160 від 18.04.2024 року;

- результатами тестування на стан алкогольного сп`яніння приладом «Drager Alkotest 6820» яким зафіксовано, що ОСОБА_2 о 00-30 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,08 проміле, з яким ОСОБА_2 не погодився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, щодо огляду ОСОБА_2 ;

- направленням ОСОБА_2 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 18.04.2024, в якому зафіксована відмова останнього від проходження огляду в медичному закладі охорони здоров?я;

- рапортом поліцейського ОСОБА_4 , згідно якого транспортний засіб «Nissan Sunny», номерний знак НОМЕР_3 , був зупинений під керуванням ОСОБА_2 ;

- відомостями відеозаписів з нагрудних камер поліцейських № 474436, 474439, на яких зафіксовано, що поліцейський встановивши під час спілкування з ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп?яніння, пропонує останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора, на що останній погоджується, проходить огляд на допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», результат огляду становить 1.08 % проміле, з яким ОСОБА_2 не погоджується, та у зв?язку з чим працівник поліції пропонує останньому пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду в медичному закладі. Після чого працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.07.2024 року у справі про адміністративне правопорушення №638/7503/24; дану постанову в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік скасувати; призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_3 зазначає, що правопорушник, погодившись із застосованим до нього адміністративним стягненням у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, в добровільному порядку сплатив штраф, про що надав квитанції до Дзержинського районного суду м. Харкова, однак суддею Дзержинського районного суду м. Харкова Тесліковою І.І. в судовому засіданні 16.08.2024 року без повідомлення сторони захисту про дату та час вказаного судового засідання біло винесено постанову про виправлення описки, якою змінено оскаржувану постанову в частині накладення адміністративного стягнення чим було погіршено становище ОСОБА_2 , оскільки було застосовано додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік, яке до цього застосовано не було.

Також апелянт зазначає, що з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що в момент зупинки він виконував обов`язки військової служби, оскільки 18.04.2024 року ним було отримано наказ з`явитись до пункту тимчасової дислокації підрозділу, у зв`язку зі службовою необхідністю.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , та його захисник Харчук О.П. підтримували вимоги апеляційної скарги у повному обсязі, просили задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.07.2024 року у справі про адміністративне правопорушення №638/7503/24 в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік і призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п.8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, 18 квітня 2024 року, о 00 годині 25 хвилин, в м.Харкові по вул.Балакірєва, 20, керував транспортним засобом «Nissan Sunny», номерний знак НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора Drager alcotest 6820. З результатом був не згоден. Пройти огляд в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м.Харків, вул.Ахієзерів, 18А відмовився, що зафіксовано на нагрудній камері 474436, 474439. Час відмови 18.04.2024 о 00-32 год., за адресою: м.Харків, вул.Балакірєва, 20, про що працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №899160 від 18.04.2024 року.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції та дійшов наступних висновків.

Дійсно в матеріалах справи є постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.07.2024 року, в якій судом помилково в частині призначеного покарання зазначено «без позбавлення права керування транспортними засобами». Однак такий вид покарання не передбачений законом. Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП за формою є складною та абсолютно визначеною, тобто якою передбачається єдиний для всіх вид покарання, а саме для водіїв транспортних засобів призначається штраф у розмірі тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Такий вид покарання за дане адміністративне правопорушення є чітко визначеним.

Окрім того, суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваної постанови не зазначав арґументувань для призначення покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, відтак це підтверджує помилковий характер допущеної описки.

Зважаючи на це, суд апеляційної інстанції приймає до уваги постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.07.2024 року та постанову про виправлення описки від 16.08.2024 року у справі №638/7503/24 як єдиний судовий документ, яким визначено для ОСОБА_2 адміністративне стягнення саме у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Що стосується аргументів апелянта про те, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем і їхав на службове завдання, то суд апеляційної інстанції підкреслює, що правопорушник пересувався на транспортному засобі автомобільною дорогою, тобто був учасником дорожнього руху, тому в ситуації, що склалася, зобов`язаний був підкорятися Правилам дорожнього руху України.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, а згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП для водіїв передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тому призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачене законом, суд апеляційної інстанції вважає недоцільним.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вбачає у діях ОСОБА_2 , склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_2 під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у

рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості даної вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожний аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та є потенційно небезпечним для суспільства, становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, - задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.07.2024 року по справі щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського Апеляційного суду О.М. Курило