Справа № 309/741/24
Провадження № 3/309/221/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Орос Я.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце проживання АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії ЗхРУ № 149533 від 27 січня 2024 року про те, що 27 січня 2024 року близько 18 год. 40 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з офіцерами прикордонного оперативно-розшукового відділу (з м.д.н.п. Яблунівка) в межах контрольованого прикордонного району на (територія Хустської територіальної громади Хустського району Закарпатської області) на напрямку 150 прикордонного знаку було виявлено та затримано гр. України ОСОБА_1 , за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску, чим порушив вимоги ст.ст. 9, 12 ЗУ «Про державний кордон України», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Протокол серії ЗхРУ № 149533 від 27 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 надійшов до суду 07.02.2024 року.

07.02.2024 року захисником Плешинець М.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги, було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду даного протоколу з наданням можливості підготувати заперечення.

Судове засідання призначено на 09.02.2024 року на 09 год.00 хв.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

09.02.2024 року захисником Плешинець М.В. в інтересах ОСОБА_1 подано заперечення на протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №149533.

В запереченні адвокат Плешинець М.В. вказує, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 149533 та протоколу про адміністративне затримання, часом вчинення адміністративного правопорушення та часом адміністративного затримання ОСОБА_1 вказано 18 год. 40 хв. Місцем вчинення правопорушення зазначено територію Хустської територіальної громади Хустського району Закарпатської області, місцем складання протоколу про адміністративне затримання зазначено с. Велятино. Суть адміністративного правопорушення визначена працівниками ДПС України у вигляді - перебування ОСОБА_1 на напрямку 150 прикордонного знаку.

Зазначена інформація в протоколі про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 149533 спростовується наступним.

Так, ОСОБА_1 приїхав в м. Хуст, 27.01.2024 року об 10 год. 58 хв. на поїзді № 013 КБ ФІРМ НШ сполученням Київ-Солотвино, що підтверджується посадочним документом 000В465F-5DDF-F425-001, копію якого долучено до заперечення.

На пероні залізничного вокзалу м. Хуст, до нього підійшли працівники ДПС України та звинуватили його в спробі незаконного перетину державного кордону України. Під час розмови ОСОБА_1 повідомив працівників, що наміру перетинати державний кордон України він не має оскільки приїхав в м. Хуст (в Закарпаття) для відпочинку де забронював номер в готелі «Зірка» за адресою: м. Хуст, вул. І.Франка, 207. Також під час розмови пред`явив їм свій студентський квиток Державного університету телекомунікацій, серія НОМЕР_1 , копія якого також долучена до заперечення.

Незважаючи на це прикордонники вилучили в нього паспорт громадянина України для виїзду за кордон та вказали що протокол відносно нього буде складений пізніше. До цього часу він повинен очікувати в номері готелю.

В 11 год. 33 хв. ОСОБА_1 за допомогою додатку Bolt замовив таксі в 11 год. 37 хв. приїхав до готелю «Зірка», що підтверджується роздруківкою з додатку «Bolt» та квитанціями про оплату готельного номеру.

В 16 год. 18 хв. ОСОБА_1 звернувся до адвоката Плешинець М.В. з проханням надати йому правову допомогу, з приводу незаконних дій працівників прикордонної служби, після усної консультації, об 16 год. 52 хв. адвокат під`їхав до готелю «Зірка» де зустрівся із ОСОБА_1 де між ними було укладено договір про надання правової допомоги.

О 17 год. 20 хв. працівники ДПС України приїхали до готелю «Зірка» де під час усної розмови, адвокат Плешинець М.В. поросив їх віддати ОСОБА_1 його паспорт громадянина України для виїзду за кордон, отримавши відмову, ним здійснений телефонний дзвінок на службу 102, що підтверджується роздруківкою з телефонута відповіддю на адвокатський запит Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області, згідно якого «повідомляємо, що 27 січня 2024 року о 17.33 год. за адресою: м. Хуст, вулиця Франка, зі служби «102» до Хустського РУП надійшло Ваше повідомлення про те, що працівники прикордонної служби викрали паспорт його клієнта гр. ОСОБА_1 , біля готелю «Зірка». Вищевказане звернення 27.01.2024 року було зареєстроване в ІТС ІПНП «Журналі єдиного обліку) Хустського РУП під № 619. Виїздом працівники поліції Хустського РУП на місце події встановлено, що факт крадіжки не підтвердився. До приїзду працівників поліції паспорт ОСОБА_1 було повернуто. Як повідомили працівники ДПС паспорт був їм необхідний з метою встановлення повних анкетних даних та в подальшому одразу було повернуто гр. ОСОБА_1 про що останнім було написано відповідну розписку.

Незважаючи на протиправні дії працівників прикордонної служби та відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, визначеного ст. 204-1 КУпАП його було доставлено до Прикордонної застави Велятино, де відносно нього і було складено додані до матеріалів справи протоколи та пояснення.

Після чого йому вказано на необхідність терміново покинути межі Закарпатської області, в інакшому випадку його буде поміщено до ІТТ прикордонної служби в с. Нижня Апша, Тячівського району. Враховуючи імперативність даної вказівки ОСОБА_1 на рейсовому автобусі сполученням «Хуст-Київ» об 22 год. 00 хв. виїхав з м. Хуста, що підтверджується чеком № 112054 .

Отже, працівниками ДПС України в супереч відсутності будь-яких доказів щодо наміру незаконно перетнути державний кордон України, ОСОБА_1 , було затримано та складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому до матеріалів справи не додано жодного доказу на підтвердження зазначених в протоколі обставин справи. Навіть вказівка щодо «місця виявлення» зазначена «в напрямку 150 прикордонного знаку» не містить інформації, щодо місця знаходження цього знаку. Натомість встановити місцезнаходження цього знаку з відкритих джерел неможливо. Вищевикладене вказує не лише на відсутність складу адміністративного правопорушення, а й посягання працівників гарантованих Конституцією України прав на свободу пересування та відпочинок, оскільки приїзд в м. Хуст та перебування в готелі не може трактуватись, як незаконний перетин державного кордону України, або його спроба. Крім цього згідно протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей та документів в ОСОБА_1 при собі не було ні спорядження ні спец. одягу з допомогою, яких він б зміг гірською місцевістю в зимовий час перетнути державний кордон України.

Враховуючи вище наведене, адвокат Плешинець М.В. просить адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП- адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція частини 1 статті 204-1КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Згідно вимогст.245КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Положеннямст.280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Правопорушення передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП характеризується умисною формою вини.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Прямий умисел має місце тоді, коли особа усвідомлює шкідливий для суспільства характер проступку, передбачає наслідки цього діяння і бажає, щоб ці наслідки наступили (наприклад, дрібне розкрадання). Непрямий умисел виявляється в тому випадку, коли особа усвідомлює шкідливий для суспільства характер свого діяння, передбачає негативні наслідки, але не бажає їх, хоча свідомо припускає їх появу. Прямий умисел являє собою єдність інтелектуального та вольового моментів. Усвідомлення протиправного характеру діяння та передбачення його шкідливих наслідків визначають процеси, що відбуваються в свідомості порушника і тому становлять інтелектуальний момент прямого умислу, а бажання таких наслідків, визначаючи вольову сторону психічної діяльності, є вольовим моментом прямого умислу. Із цього випливає, що при прямому умислі мета обов`язково пов`язана з наслідками, що настали, включається до змісту усвідомлення, а отже, наміру і є його характеристикою. Можливі випадки, коли дані наслідки не збігаються з кінцевою метою суб`єкта на проміжному етапі його діяльності або є частиною його загальної мети. Проте такі обставини істотно не впливають на встановлення прямого умислу порушника. Вольовий момент прямого умислу, що характеризує спрямованість волі суб`єкта проступку, визначається як бажання настання шкідливих наслідків. Бажання це воля, мобілізована на досягнення мети, прагнення до певного результату. Як правова категорія бажання це певний акт людської волі, який виражається в певному діянні. Як ознака прямого умислу бажання виявляється у прагненні певних наслідків, які можуть виступати для винного як кінцева мета.

Отже у правопорушеннях які характеризується наявністю вини у формі умислу слід встановлювати мету та мотив вчинюваного правопорушення, як факультативні складові його суб`єктивної сторони.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Також при розгляді даної справи суд враховує наступне.

24.02.2022 року в України на підставі указу Президента України №64/2022, введено воєнний стан.

А указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 оголошено в Україна загальну мобілізацію.

З моменту введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації, спроби незаконного перетину державного кордону України з країнами ЄС в абсолютній більшості випадків здійснюються особами саме з метою уникнення такої мобілізації. При цьому мотиви можуть бути різними як то страх за своє життя, небажання воювати (пацифізм) тощо.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» це: військовозобов`язані, що знаходяться в запасі, та громадяни, що підлягають на час мобілізації призову на військову службу і отримали мобілізаційні посвідчення (повістки).

Статтею 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Зокрема згідно ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно дост.62 Конституції України обвинувачення особи, в тому числі і щодо вчинення адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідност.251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Сам обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч. 2ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАПу протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: у т.ч. місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення;нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.

При цьому під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

У той же час, підставами застосування норми закону є скоєння діяння, фактичні обставини якого й зумовлюють її вибір. Коли фактичні обставини діяння й норма права, яка передбачає відповідальність за його скоєння, встановлені правильно, однак неправильно обрана форма закону - застосована не та частина статті закону, чи редакція статті, яка не була чинною на момент порушення, або ж не давала підстав для застосування її зворотної дії в часі, указівка на сам закон,то таке застосування закону про відповідальність є незаконним.

Адже, юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові, як-то: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

Уточнювати, відредактовувати протокол з цього питання Суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення,усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже під час провадження у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи.

Тим самим, такий недолік автоматично незалежно від доданих до справи матеріалів тягне за собою закриття провадження в останній на підставі п. 1)ст. 247 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП працівниками відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 додано:

- Протокол ЗхРУ № 149533 складений відносно ОСОБА_1 від 27.01.2024р.

- Протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів складений відносно ОСОБА_1 від 27.01.2024 р.

- Протокол про адміністративне затримання складений відносно ОСОБА_1 від 27.01.2024р.

- Пояснення ОСОБА_2 від 27.01.2024р.

- Пояснення ОСОБА_1 від 27.01.2024р. та паспорт громадянина для виїзду за кордон ОСОБА_3

-

Окрім того до заперечення на протокол про адміністративне правопорушення захисником долучено наступні документи, а саме:

1. Копія посадочного документу ОСОБА_1 №61 від 26.01.2024р.

2. Копія студентського квитка ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 .

3. Копія роздруківки із додатку Воlt від 27.01.2024 року.

4. Підтвердження оплати готелю «Зірка» від 27.01.2024 року на суму 800грн.

5. Копія відповіді на адвокатський запит Хустського РУП НП в З/о від 01.02.2024 року.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібранні відділом прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , суддя вважає, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 204-1 КУпАП не є дійсною та доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у розрізі такого.

У даному випадку вбачається, що ОСОБА_4 є особою, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП. ОСОБА_4 прибув на поїзді прибув до м.Хуст, як стверджує його захисник з метою відпочинку на території Закарпатської області, і під час прибуття до вокзалу м.Хуст був затриманий. Достеменно встановити місце затримання ОСОБА_4 з протоколу не можливо, у ньому лише вказано на території Хустської територіальної громади, без деталізації. А тому суд вважає таке твердження ОСОБА_4 не спростованим, та виходить з того, що його затримання мало місце на території м.Хуст. Інших відомостей та доказів на підтвердження вчинення ним будь-яких дій в м.Хуст матеріали справи не містять.

У даному випадку, м.Хуст не є населеним пунктом, до якого заборонено в`їзд будь-кому з громадян України, осіб без громадянства та іноземця окрім випадків прямого заборони (наприклад, рішенням суду) .

При цьому з наданого заперечення захисника Плешинець М.В. вбачається, що ОСОБА_4 є студентом і навчається у Державному університеті телекомунікацій, що в повній мірі узгоджується з долученим до заперечення студентським квитком ОСОБА_4 , з чого слідує що він не підлягає мобілізації згідно ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За встановлених обставин, суд вважає, що матеріалами справи не встановлення мета та мотиви для спроби незаконного перетину державного кордону.

Відтак на думку суду саме по собі перебування ОСОБА_1 на території м.Хуст, яке знаходиться в межах контрольованого прикордонного району, не є достатнім для підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, не доведена згідно критерію «поза розумним сумнівом».

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 204-1 КУпАП, а тому відповідно до змісту ст.247 ч.1 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зач.1 ст.204-1 КУпАП, - закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.