Постанова

Іменем України

12 грудня 2024 року

смт Краснопілля

cправа № 578/695/24

провадження № 3/578/427/24

Краснопільський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Косар А. І.,

учасники судового провадження:

захисник ОСОБА_1 - адвокат Дем`яненко Н. П. /ОРДЕР на надання правничої (правової) допомоги СЕРІЯ ВМ № 1050423 від 10.09.2024/

розглянув у приміщенні суду в селищі Краснопілля Сумського району Сумської області судову справу за адміністративним матеріалом, який надійшов з Відділення поліції № 2 Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянство України; місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце служби: в/ч НОМЕР_1 - будівник

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

і установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 009494 від 08.07.2024, 8 липня 2024 року о 20:36 год. Сумська область, селище Краснопілля, вулиця О. ШКУРКА водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF 3 номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру 6820 та в медичному закладі КНПСОР`ОКМЦСНЗ» м. Суми відмовився під час безперервної відеофіксації на порт. відео №9/1, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі КУпАП/.

В судове засідання 12.12.2024 ОСОБА_1 не прибув, повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надійшло.

Відповідно до статті 268 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, не є обов`язковою, тому суд уважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

В судовому засіданні інтереси ОСОБА_1 представляла адвокат Дем`яненко Н. П. та звернулася до суду з клопотаннямв інтересах ОСОБА_1 про закриття провадження, мотивуючи такими аргументами:

?зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 працівниками поліції, була безпідставною, оскільки матеріали справи не містять даних про наявні порушення ним таких положень ПДР, які б відповідно до статті 35 Закону України «Про національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього;

?з відеозапису, який долучено до матеріалів справи, слідує, що о 20:35:19 автомобіль поліцейських безпідставно переслідує автомобіль, яким, як в послідуючому було з`ясовано, керував ОСОБА_1 . Після вимоги зупинитися, автомобіль ОСОБА_1 був одразу зупинений. Хоч причини зупинки у працівників поліції не було. Початок спілкування поліцейських з ОСОБА_1 відбувається о 20:35:57 (перший фідеофайл) з розмови про те, що у нього немає страхового полісу згідно бази даних. «Страховка є»-, говорить водій. «По базі не б`ється чомусь у нас»-, говорить поліцейський. Після надання всіх документів поліцейським, у водія одразу запитують « вживали чи ні ?» і називають ознаки (дослівно): «запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації мови». Поліцейський говорить, що у них є Драгер, та запитує водія чи буде він проходити на місці, говорить також, що він може проходити, може не проходити, в медзакладі такий самий Драгер. При цьому документи на Драгер ( Декларацію про відповідність та Свідоцтво про повірку), також сам Газоаналізатор не демонструються. Поліцейський упереджено поставився до водія, не роз`яснив загальний порядок освідування на стан сп`яніння, а озвучені поліцейським ознаки алкогольного сп`яніння були надуманими, тому він відмовився проходити огляд. Копії документів на місці зупинки Сенів не отримував /Акт огляду, Направлення/;

?об`єктивна сторона правопорушення за статтею 130 КУпАП у протоколі не встановлена, тобто обвинувачення стосовно ОСОБА_3 є неконкретним. Суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

?при складанні протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено його право на захист;

?обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України), тому наявні підстави для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Надаючи юридичну оцінку діям ОСОБА_1 , суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП працівниками поліції надано докази, які суддею досліджені у судовому засіданні:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 009494 від 08.07.2024, в якому викладені обставини і суть правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.1 КУпАП;

- акт огляду, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, якого саме, не зафіксовано;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, згідно з яким ОСОБА_1 08.07.2024 о 20:50 год. направлено на огляд до КНП СОР«Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань», однак такий не проводився через відмову ОСОБА_1 від огляду;

- DVD-R диск із відеозаписами з місця події, яка відбулася 08.07.2024 року о 20 год. 36 хв. селище Краснопілля, вулю О. Шкурка.

Беручи до уваги позицію сторони захисту особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить таких висновків.

Положеннями статті 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до статті 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП правопорушення виражається, зокрема, у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Згідно п.3 та п.4 частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу.

Суд уважає, що внаслідок ведення на території України бойових дій та введення в Україні воєнного стану, зупинення транспортного засобу працівниками поліції з метою перевірки страхових документів є достатньою підставою для здійснення зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

За вказаних обставин, суддя не приймає до уваги доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відсутність у працівників поліції підстав для зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису, що передбачено у випадках, зазначених у статті 266 КУпАП, є інструментом прозорості та об`єктивності здійснення працівником поліції своїх повноважень.

Відповідно до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку. Указана Інструкція затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999.

Наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозаписи надають можливість, зокрема, конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а тому у даному випадку є належними та допустимими доказами і жодних сумнівів у своїй достовірності у суду не викликають.

З відеозапису (перший фідеофайл) вбачається, що 20:35:57 після зупинення транспортного засобу працівник поліції взагалі не повідомив водія ОСОБА_1 про те, що в останнього ним виявлено будь-які ознаки сп`яніння, а відбувається розмова, що у водія немає страхового полісу згідно бази даних. Після надання всіх документів, поліцейський у водія одразу запитують « вживали чи ні ?» і називає ознаки: «запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації мови».

Суддя звертає увагу на те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню не лише факт керування особою транспортним засобом, а й наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови, у медичному закладі, умови та можливість проходження такого огляду в медичному закладі. Крім того, має бути встановлено факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, якому має передувати роз`яснення прав особи, виявлення та фіксація ознак сп`яніння, а не формальне припущення наявності у особи цих ознак.

За наведених обставин, у конкретному випадку, суддя виснував, що зазначення працівниками поліції у протоколі ознак алкогольного сп`яніння само по собі не свідчить про їх наявність у особи.

Таким чином, працівниками поліції не доведено факту наявності у ОСОБА_1 вказаних у протоколі про адміністратвине правопорушення ознак алкогольного сп`яніння. Матеріали справи не містять даних про те, у який законний спосіб поліцейський встановив ознаки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Огляд на виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння взагалі не проводився і Акт огляду перед вимогою пройти огляд на місці не складався і йому не вручався, про що свідчать матеріали відеозапису.

В ході розмови з ОСОБА_1 поліцейський, пропонуючи пройти огляд, разом з тим наголосив, що ОСОБА_1 може проходити, може не проходити такий огляд, в той час, як проходження огляду в разі наявності ознак сп`яніння і законних підстав для такого огляду є обов`язком громадянина. Разом з тим, працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад правопорушення і відповідальність така ж, як при керуванні в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння. При цьому поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 , що частина перша сттті 130 КУпАП передбачає для водіїв безальтенативне покарання у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення. Крім того, відповідно до пункту 1 частини першої статті 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Отже, поліцейські, як суб`єкт правозастосування склали протокол стосовноОСОБА_1 , проте самостійно не встановивши та не переконавшись, що останній дійсно керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відміткою про те, що від огляду відмовився, який міститься в матеріалах справи, у даному випадку не має доказового значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, такі дії працівників поліції судом розцінюються, як бажання у будь-якому випадку притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, за відсутності для цього законних підстав, вимога щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння могла була лише приводом для отримання відмови ОСОБА_1 та для складання стосовно нього протоколу за частиною першою статті 130 КУпАП. Манера спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , без чіткого роз`яснення прав та обов`язків, а також наслідків у разі вчинення особою тих чи інших дій, є неприпустимою, оскільки породжує в особи сумніви та двозначність щодо розуміння обставин, які склалися. Такі дії працівників поліції з ініціювання провадження призвели до несправедливості провадження в цілому.

Згідно зі статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому відповідно до статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень частини другої статті 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Наявні у матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки свідчать лише про формальність зазначених у них обставин. Отже суддя виснував, що протокол складено на лише припущеннях та ставить під сумнів те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Суд вважає, недотримання процедури та порядку виявлення у водія, який керува втранспортним засобом, ознак наркотичного сп`яніння, є істотним порушенням процедури проходження водієм транспортного засобу огляду на визначенн ястану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванн япід впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виключає адміністративну відповідальність та порушує конституційні права і свободи ОСОБА_1 , а також встановлений законом порядок отримання фактичних даних у справі.

За таких обставин суддя дійшов висновку, що органом поліції не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, отже, констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Оскільки, в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП не знайшов свого підтвердження, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Згідно вимог статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 40-1, 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Постановив:

Клопотання сторони захисту особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі пункту 1 статті 247Кодексу України про адміністративні правопорушення, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, а також потерпілим протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. Косар