Справа № 504/1530/24
Номер провадження 3/504/961/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Вінської Н.В.,

при секретарі Коцар А.М.,

за участі особи відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Служби безпеки України в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, начальника штабу першого заступника командира військові частини НОМЕР_1 який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за п.6 ч. 1 ст.212-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №29 від 25 березня 2024 року, ОСОБА_1 , був призначений на посаду командира 1-го батальйону зв`язку в/ч НОМЕР_1 наказом командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 27.03.2022 №116. ОСОБА_1 , розпорядженням ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях № 212д/дск від 16.07.2019 року був наданий допуск до державної таємниці за формою 2 (два) та надано доступ до інформації, яка має ступінь секретності «Цілком таємно» та «Таємно».

У зв`язку з оформленням допуску до державної таємниці, ОСОБА_1 узяв на себе письмове «Зобов`язання громадянина України», зміст та форма якого визначені Додатком 9 до «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою Кабміну України від 18 грудня 2013 № 939, відповідно до якого він був поінформований про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці та зобов`язався виконувати вимоги режиму секретності та додержуватися вимог законодавства про державну таємницю.

Таким чином, відповідно до посадових обов`язків командира 1-го батальйону зв`язку в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_1 зобов`язаний знати вимоги нормативно-правових актів України, постанов та інструкцій щодо забезпечення охорони державної таємниці.

Разом із тим, комісією Управління, під час проведення перевірочних заходів у в/ч НОМЕР_1 , були виявлені порушення вимог режиму секретності з боку ОСОБА_1 .

Так, під час проведення перевірочних заходів встановлено, що ОСОБА_1 у порушення вимог п. 438 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою Кабміну України від 18 грудня 2013 № 939, у жовтні, листопаді, грудні 2023 року та січні, лютому 2024 року не провів щомісячні перевірки наявності матеріальних носіїв секретної інформації, що перебувають у виконавців.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями та бездіяльністю, всупереч своїм функціональним обов`язкам не вжив передбачених чинним законодавством України заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, чим скоїв триваюче адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 статті 212-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав та зазначив, що він як командир батальйону зв`язку на той момент, постійно здійснював перевірки наявності та правил поводження з секретними документами, що знаходяться у підлеглих військовослужбовців. Військовослужбовці виконували вимоги Порядку-939 щодо порядку поводження та зберігання секретних документів, можливість доступу до секретних документів сторонніх осіб виключено. Під час перевірок наявності та правил поводження з секретними документами всі документи були у наявності, сторонніх осіб не було, порядок зберігання відповідав вимогам Порядку-939 і передумов та самого витоку секретної інформації створено не було.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Закон України «Про державну таємницю» регулює суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України.

Згідно статті 1 Закону України «Про державну таємницю» державна таємниця (далі також - секретна інформація) це вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; охорона державної таємниці - це комплекс організаційно-правових, інженерно-технічних, криптографічних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на запобігання розголошенню секретної інформації та втратам її матеріальних носіїв.

Відповідно до ч.5, ч.6 статті 5 Закону України «Про державну таємницю», спеціально уповноваженим державним органом у сфері забезпечення охорони державної таємниці є Служба безпеки України. Забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

В ст.21 Закону України «Про державну таємницю» зазначено, що в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи (далі - РСО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації. Створення, реорганізація чи ліквідація РСО здійснюються за погодженням із Службою безпеки України. У своїй роботі РСО взаємодіють з органами Служби безпеки України. До складу режимно-секретного органу входять підрозділи режиму, секретного діловодства та інші підрозділи, що безпосередньо забезпечують охорону державної таємниці, залежно від специфіки діяльності державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації. Основними завданнями РСО є: а) недопущення необгрунтованого допуску та доступу осіб до секретної інформації; б) своєчасне розроблення та реалізація разом з іншими структурними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій заходів, що забезпечують охорону державної таємниці; в) запобігання розголошенню секретної інформації, випадкам втрат матеріальних носіїв цієї інформації, заволодінню секретною інформацією іноземними державами, іноземними юридичними особами, іноземцями, особами без громадянства та громадянами України, яким не надано допуску та доступу до неї; г) виявлення та закриття каналів просочення секретної інформації в процесі діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації; д) забезпечення запровадження заходів режиму секретності під час виконання всіх видів робіт, пов`язаних з державною таємницею, та під час здійснення зовнішніх відносин; е) організація та ведення секретного діловодства; є) здійснення контролю за станом режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях та на підпорядкованих їм об`єктах. РСО мають право: а) вимагати від усіх працівників державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, а також відряджених неухильного виконання вимог законодавства щодо забезпечення охорони державної таємниці; б) брати участь у розгляді проектів штатних розписів державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації та підвідомчих їм установ, підприємств у частині, що стосується РСО, вносити пропозиції щодо структури та чисельності працівників цих органів; в) брати участь у проведенні атестації працівників, що виконують роботи, пов`язані з державною таємницею, а також у розгляді пропозицій щодо виплати в установленому нормативними актами порядку компенсації за роботу в умовах режимних обмежень; г) залучати спеціалістів державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації до здійснення заходів щодо охорони державної таємниці; д) здійснювати перевірки стану й організації роботи з питань захисту державної таємниці і забезпечення режиму секретності у підрозділах державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, а також у підвідомчих їм установах та підприємствах, давати відповідні рекомендації; е) здійснювати перевірки додержання режиму секретності на робочих місцях працівників, що мають допуск до державної таємниці, вмісту спецсховищ (приміщень, сейфів, металевих шаф, спецчемоданів, спецпапок тощо), наявності документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації; є) порушувати перед керівником державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації питання про призначення службових розслідувань за фактами порушень режиму секретності та секретного діловодства, про притягнення осіб до відповідальності згідно з законом, а також давати рекомендації щодо обов`язкових для виконання вказівок керівникам підрозділів державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації та підвідомчих їм установ, підприємств з питань забезпечення режиму секретності; ж) брати участь у службових розслідуваннях, у встановленому порядку вимагати від працівників державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації письмових пояснень щодо фактів розголошення ними секретних відомостей, втрати матеріальних носіїв секретної інформації, інших порушень режиму секретності; з) вносити пропозиції керівникові державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації про припинення робіт, пов`язаних з державною таємницею, в структурних підрозділах, якщо умови для їх виконання не відповідають вимогам режиму секретності; опечатувати приміщення, де ведуться такі роботи або зберігаються матеріальні носії секретної інформації; и) одержувати від громадян, яким оформляються документи на допуск до державної таємниці, анкетні дані; і) використовувати засоби зв`язку та вести в установленому порядку поштово-телеграфне листування з іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями та їх РСО з питань забезпечення режиму секретності; ї) мати печатку з найменуванням РСО, а також інші печатки та штампи установленої форми. Передача функцій РСО будь-яким іншим підрозділам державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації не допускається.

Згідно абз.6 ч.3 статті 20, ч.3 статті 27 Закону України «Про державну таємницю», керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, мають бути обізнані з чинним законодавством про державну таємницю. Керівники державних органів, за винятком осіб, передбачених частиною шостою цієї статті, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій доступ до державної таємниці у сфері, що стосується діяльності державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, отримують за посадою після надання їм допуску до державної таємниці за відповідною формою.

За змістом статті 39 цього ж Закону посадові особи та громадяни, винні у невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Вина правопорушника підтверджується наданими суду матеріалами: протоколом про адміністративне правопорушення №29 від 25 березня 2024; витягом з «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 р. № 939; актом спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею у 7 окремому полку зв`язку оперативного командування «Південь» ЗСУ; копією зобов`язань громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці від 26.04.2018; копією функціональних обов`язків командира батальйону, письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Таким чином, при визначенні міри адміністративного стягнення, суддя враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, визнання вини, той факт, що негативних наслідків в результаті дій правопорушника не настало, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим, вважаю можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого, з оголошенням усного зауваження.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за малозначністю вчиненого правопорушення в діях ОСОБА_1 , то відповідно судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 22, п.6 ч. 1 ст.212-2, 221, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч. 1 ст.212-2 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч. 1 ст.212-2 КУпАП у зв`язку з його малозначністю та обмежитись усним зауваженням, а справу закрити.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н. В. Вінська