справа № 492/1042/24
провадження № 3/492/599/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2024 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Варгаракі С.М., при секретарі судового засідання Богдан А.І., за участю захисника-адвоката Бучацького В.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 1122868 від 28 липня 2024 року, ОСОБА_1 29 липня 2024 року о 21 год. 01 хв. по вул. Добровольського, в . Арциз Болградського району Одеської області,керував транспортним засобом марки «BMW-318», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, не зв`язна мова), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію з застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що він не керував транспортним засобом, а стояв біля магазину, де вживав алкогольне пиво.

До суду від захисника-адвоката Бучацького В.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 додано оптичний диск з відеозаписами зробленими з порушеннями положень Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають фукції фото- і кінозйомки, відеозапису засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки відеозапис здійснювався не від початку виконання службових обов`язків, зйомка не велась безперервно, не зафіксовано зупинку транспортного засобу на вимогу працівника поліції та початок спілкування поліцейського з водієм. Крім того, відеозаписи не підтверджують складання будь-яких протоколів поліцейськими відносно ОСОБА_1 , не підтверджують зупинку керованого ОСОБА_1 автомобіля поліцейськими, а також роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та заповнення направлення на огляд водія щодо стану сп`яніння, наявного в матеріалах справи, що свідчить про порушення працівниками поліції порядку фіксації правопорушення та порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника-адвоката, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в судовому засіданні винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не знайшла свого підтвердження і він не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а справа на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до частини 1, частини 2 статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП полягає, зокрема, у відмові особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо вона керує транспортним засобом.

Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні статті 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за зазначеною статтею.

Відповідно до статі 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до статті 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

На DVD-R диску, який було долучено до адміністративного протоколу, без жодних позначок, під час дослідження у судовому засіданні було виявлено та оглянуто папку під назвою «130 Петров» у якій знаходилися відео файли: FILE5836-028132 та FILE5836-028133 з яких вбачається, що патрульна машина спочатку стояла, потім почала рух та через деякий час зупинилася біля припаркованого автомобілю «BMW-318», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому на запису не зафіксовано моменту переслідування та зупинки автомобілю «BMW-318», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також після зупинки патрульної машини на відео зафіксовано лише задню частину автомобілю «BMW-318», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та не зафіксовано чи знаходився ОСОБА_1 за кермом автомобіля.

Також містяться відео файли: 0000000__0001, 0000000__0002 та 0000000__0003 з яких вбачається, що відеозапис з нагрудної камери співробітника поліції розпочався вже після зупинки патрульної машини, а саме через 4 хвилин після закінчення відеозапису FILE5836-028133, після початку опитування ОСОБА_2 щодо її виклику співробітників поліції, при цьому з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебував поряд з автомобілем «BMW-318», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та вживав алкогольний напій. На відео ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом. Крім того, з відеозапису вбачається, що співробітниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав та обов`язків, не було надано доказів зупинки транспорту та керування транспортним засобом на вимогу ОСОБА_1 та не зафіксовано момент складання протоколу про адміністративне правопорушення. Також, з відео запису вбачається, що у якості підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом було використано пояснення ОСОБА_2 .

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Слід зазначити, що відеозапис, доданий на DVD-R диску до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, суд позбавлений взяти до уваги, оскільки він складений з порушенням вимог зазначеної Інструкції, оскільки відеозапис не проведений з початку зупинки транспортного засобу і до закінчення складання протоколу. Крім того, з відеозапису не вбачається, що саме транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Також, у матеріалах справи відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що є обов`язковим, оскільки відповідно вимог частини 3 статті 283 КУпАП, яка передбачає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити, зокрема, відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу, навіть із ввімкненим двигуном склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Між тим, матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом марки «BMW-318», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Відеозапис, що долучений працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення не містить даних щодо керування водієм ОСОБА_1 28 липня 2024 року о 21 год. 01 хв. транспортним засобом марки «BMW-318», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також зупинки працівниками поліції вказаного транспортного засобу.

Сам ОСОБА_1 на відео категорично заперечував, що керував транспортним засобом.

У зв`язку із чим, заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом 29 липня 2024 року, оскільки на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, не зафіксовано, що ОСОБА_1 виконував функції водія чи здійснював технічні дії з метою приведення транспортного засобу в рух.

При цьому, в матеріалах справи міститься рапорт працівника поліції ОСОБА_3 відповідно до якого, 28 липня 2024 року о 20 год. 50 хв. поліцейськими СРПП ВП № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеської області помічено автомобіль марки «BMW-318», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по вул. Соборна в бік вул. Будівельників, у зв`язку з чим працівники поліції почали переслідування та побачили, що зазначений автомобіль зупинився на стоянці по вул. Добровольського, у автомобілі знаходився ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на місці зупинки та проїхати в Арцизьку ЦРЛ відмовився, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Однак, вказаний рапорт не узгоджуються із відеозаписами з місця подій, переглядаючи які, встановлено, що автомобіль марки ««BMW-318», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не зупинявся працівниками поліції. Патрульний автомобіль поліцейських зупиняється біля транспортного засобу марки «BMW-318», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який припаркований на стоянці, та біля якого знаходиться ОСОБА_1 та інші особи. При цьому, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом матеріали справи не містять.

За відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі, ОСОБА_1 у розумінні диспозиції статті 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення цього адміністративного правопорушення і, відповідно, не може нести відповідальність.

Таким чином, з оглянутого відеозапису вбачається, що на відео відсутні: факт керування даним транспортним засобом ОСОБА_1 , зупинки даного автотранспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виходу ОСОБА_1 після зупинки із транспортного засобу з місця водія (та взагалі виходу ОСОБА_1 з автомобілю після зупинки), факт визнання ОСОБА_1 саме керування даним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у даний час, роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, процедури складання адміністративного протоколу та інших матеріалів.

Згідно з статтею 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі і за статтею 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Крім того, статтями 260, 265-1 та 266 КУпАП (глава 20 Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення) передбачено імперативний обов`язок співробітників поліції тимчасово вилучати посвідчення водія, оскільки стаття 130 КУпАП передбачає накладення стягнення у вигляді позбавлення права керуванням транспортним засобом, та відстороняти від керування транспортними засобами осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з наступним оглядом особи на стан сп`яніння.

Поряд з зазначеним, за вимогами частини 2 статті 266 КУпАП встановлення поліцейським ознак сп`яніння в особи, що керує транспортним засобом є правовою підставою для огляду на стан сп`яніння та/або направлення такої особи для огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Тобто, з системного аналізу статей 260, 265-1 та 266 КУпАП слідує, що в разі складання відповідного адміністративного протоколу за статтею 130 КУпАП стосовно певного водія, відносно останнього повинні одночасно бути застосовані наступні заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення: вилучення посвідчення водія; відсторонення від керування транспортними засобом; огляд на стан сп`яніння.

Як вбачається з протоколу, матеріалів справи про адміністративне правопорушення співробітниками поліції, в порушення зазначених норм права, у ОСОБА_1 не вилучено посвідчення водія, не відсторонено його від керування транспортними засобом, а тільки зафіксовано його відмову від огляду на стан сп`яніння.

Для з`ясування фактичних обставин справи судом викликалася свідок ОСОБА_2 , однак остання в судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення повідомлена належним чином, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправляння адресату повернулося до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, судом вжито заходів до виклику свідка ОСОБА_2 , яка була присутня під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , однак зазначений свідок в судове засідання не з`явилася у зв`язку з чим суд позбавлений можливості її допитати в судовому засіданні.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що остання не була повідомлена про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 384 КК України за дачу завідомо неправдивих показань. Крім того, письмові пояснення не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

З урахуванням наведеного, у суду є підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідком ОСОБА_2 під час відібрання в неї письмових пояснень працівниками поліції, у зв`язку з тим, що судом встановлена її заінтересованість в результаті розгляду справи, оскільки за заявою ОСОБА_2 співробітники поліції приїхали на виїзд та її покази спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним 29 липня 2024 року правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного та керуючись принципом доведеності вини поза розумним сумнівом, суд вважає недоведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Рішенням Конституційного суду України від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину (правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконній спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Згідно зі статтями 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року вказує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення повинно випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, суд дійшов висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 у розумінні статті 251 КУпАП.

Беручи до уваги, що наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні судом у судовому засіданні, не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вимоги пункту 1 частини 1 статі 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Керуючись статтями 1, 2, 7, 9, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 255, 260, 265-1, 266, 278-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення № 492/1042/24 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Варгаракі С.М.