КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участі секретаря судового засідання Лісової С.О., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та його представника Щербаня В.С. (в режимі ВКЗ за допомогою власних технічних засобів EasyCon), у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника Щербаня В.С. на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 серпня 2024 року про закриття провадження у справі за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушенняу зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 серпня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У постанові судді зазначено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №967041 від 19 липня 2024 року, ОСОБА_1 19 липня 2024 року о 17 годині 20 хвилин в м. Києві по вул. Академіка Заболотного, 124, (вул. Сірка), керуючи транспортним засобом «Dodge» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, на перехресті перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на свій зелений сигнал світлофору, що призвело до отримання транспортними засобами механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. п. 10.1 та 2.3(б) ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник іншого учасника ДТП ОСОБА_2 - адвокат Щербань В.С. просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_1 , прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього суворе адміністративне стягнення.

В апеляції вказано, що ОСОБА_2 рухався на перехрестя на зелений сигнал світлофора. В попутному для нього напрямку рухалася колона військових. ОСОБА_1 поновив рух через перехрестя на червоний сигнал світлофора, який забороняє рух, у зв`язку з чим відбулося зіткнення автомобілів.

Також в апеляції вказано, що працівники поліції не складали протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , оскільки порушення вимог ПДР в його діях встановлено не було.

Апелянт вважає, що суддя у першій інстанції зробив помилковий висновок про відсутність вини ОСОБА_1 у ДТП у зв`язку із тим, що він після повної зупинки свого автомобіля «Dodge» НОМЕР_1 відновив рух, але в цей момент не впевнився у безпеці свого руху і не переконався в тому, що відновлення руху не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, а конкретно водію ОСОБА_2 , який рухався на зелений сигнал світлофора.

На думку апелянта, суддею не були виконані вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, а тому висновок про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення суперечить зібраним у справі доказам, фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника Щербаня В.С. та іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , які підтримали апеляційну скаргу, пояснення особи, яка притягається до адміністративного правопорушення, - ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2024 року про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при обставинах, встановлених судом відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у постанові доказами: схемою місця дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням пошкоджень на автомобілях, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Так, з письмових пояснень ОСОБА_1 , приєднаних до протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що він їхав по вул. Сірка в напрямку вул. Заболотного, та на зелений сигнал світлофору почав рух на перехрестя. Коли доїхав до середини дороги, майже на перехресті почув звукові сигнали працівників поліції, зупинився та пропустив колону військових автомобілів, яка рухалась зліва від нього на червоний сигнал. Після проїзду колони та автомобіля супроводу він почав рух в сторону вул. Заболотного згідно з п. 16.5 ПДР України, оскільки його автомобіль перебував на перехресті і необхідно було закінчити маневр.

Також ОСОБА_1 пояснив, що водій автомобіля «Toyota», з яким сталося зіткнення, мав надати йому перевагу в русі на перехресті для закінчення маневру.

ОСОБА_1 не вважав себе винним у ДТП, оскільки надавав перевагу в русі військовій колоні і закінчував маневр на перехресті згідно з вимогами ПДР України.

Вказані пояснення водія ОСОБА_1 підтверджуються даними схеми ДТП та обґрунтовано були покладені в основу постанови судді районного суду про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

У письмових поясненнях, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, та в судовому засіданні водій автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 стверджував про те, що зіткнення автомобілів на перехресті сталося тому, що водій автомобіля «Dodge»виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора, тоді як ОСОБА_2 виїхав на зелений сигнал.

При цьому у письмових поясненнях ОСОБА_2 не вказував на наявність колони військових авто, а в судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив, що колона військових авто дійсно рухалась у лівій смузі.

Матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що водій автомобіля «Dodge» ОСОБА_1 виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора, як про це стверджував ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи висновок про відсутність в діях ОСОБА_4 порушень вимог п.п. 2.3 (б) та 10.1 ПДР України, суддя районного суду зазначив, що після проїзду колони військових авто ОСОБА_4 не розпочинав рух, а закінчував маневр, перебуваючи фактично на перехресті, а тому мав перевагу в русі.

В апеляційній скарзі наголошується на тому, що водій ОСОБА_4 , попускаючи колону військових авто, зупинився, а потім відновив рух, а тому мав діяти відповідно до вимог п. 2.3.б та 10.1 ПДР України.

З таким твердження апелянта погодитись неможливо, оскільки ОСОБА_4 проїжджаючи перехрестя, зупинився на виконання вимог працівників поліції, які супроводжували колону військових авто, та після проїзду колони і авто поліції, яке супроводжувало колону, закінчив маневр проїзду перехрестя.

Дорожньо-транспортна пригода, у якій зіткнулися автомобілі під керуванням ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , сталася на перехресті, а тому при оцінці дій водіїв на предмет їх відповідності вимогам ПДР України необхідно застосовувати норми Глави 16 ПДР України, якими врегульовується проїзд перехресть (п. 16.1-16.15 ПДР України), а не п. 10.1 ПДР України, як це вважає апелянт.

Суддя апеляційного суду звертає увагу на те, що водій автомобіля «Dodge» ОСОБА_1 , згідно з його поясненнями сподівався на виконання іншими учасниками руху, у тому числі водієм автомобіля «Toyota», вимог п. 16.5 ПДР України згідно з яким у разі ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя.

В апеляційній скарзі не наведено доводів на спростування позиції ОСОБА_1 щодо посилання на п. 16.5 ПДР України у дорожній ситуації, яка виникла на перехресті.

В апеляції наголошується на тому, що ОСОБА_1 поновив рух через перехрестя на червоний сигнал світлофора, проте це твердження є неспроможним.

Так, згідно з встановленими обставинами справи, ОСОБА_1 виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора та не закінчив проїзд перехрестя у зв`язку з пропуском колони військових автомобілів.

Відповідно до вимог п. 16.8 ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62 (див. додаток 1), він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Згідно з схемою місця ДТП на перехресті вулиць А.Заболотного та І.Сірка немає дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) та дорожнього знаку 5.62, а тому відповідно до вимог п. 16.8 ПДР України водій ОСОБА_1 , який виїхав на перехрещення проїзних частин на зелений сигнал світлофора, повинен був виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Отже, висновок, викладений в оскаржуваній постанові судді про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на перехресті, пропустив колону військових авто, закінчував маневр, а відтак мав перевагу в русі, у тому числі перед автомобілями, які виїжджали на перехрестя на зелений сигнал світлофора, ґрунтується на фактичних обставинах справи та відповідає вимогам закону.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт надав висновок експертного дослідження № ЕД-19/104-24/45165-ІТ від 11 листопада 2024 року, у якому вказано, що в діях водія ОСОБА_1 по керуванню автомобілем Dodge Joumey (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) вбачається невідповідність вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Як убачається з мотивувальної частини висновку, в основу дослідження експерта були покладені вихідні дані, зазначені у заяві замовника експертизи - адвоката Щербаня В.С., який діяв в інтересах ОСОБА_2 .

У вступній частині висновку експерта викладені обставини ДТП, які, як зазначено у висновку, стали відомі експерту з наданих копій матеріалів адміністративної справи.

При цьому без посилання на конкретні матеріали справи про адміністративне правопорушення, експертом викладені обставини справи, які відсутні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , зокрема, дані про напрямки руху автомобілів, їх швидкість, завантаженість автомобілів, стан дорожнього покриття, видимість, відстань між автомобілями, часові інтервали подій, зміни сигналів світлофорів тощо.

За таких обставин, дослідження експерта, яке ґрунтується на вихідних даних заяви про проведення експертизи та обставинах ДТП, не підтверджених матеріалами справи, не може вважатись допустимим доказом.

Окрім того, дослідження експерта не містить будь-яких даних на обґрунтування того, чому водій автомобіля «Dodge» ОСОБА_1 у дорожній ситуації, яка склалася, повинен був керуватися вимогами п. 10.1 ПДР України.

Питання щодо відповідності дій водія автомобіля «Toyota» ОСОБА_2 перед експертом не ставилось, та, відповідно, не розглядалось.

Насамкінець, причинний зв`язок невідповідності дій водія автомобіля «Dodge» ОСОБА_1 вимогами п. 10.1 ПДР Україниз настанням ДТП. вмотивовано з посиланням лише на «сам факт ДТП», як зазначено у мотивувальній частині висновку експерта.

Таким чином, оцінюючи висновок експертного дослідження № ЕД-19/104-24/45165-ІТ від 11 листопада 2024 року, суддя апеляційного суду вважає його не лише недопустимим доказом, а й таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи, є невмотивованим та суперечить іншим доказам у справі, а тому вказаний висновок не може бути взятим до уваги.

Посилання в апеляційній скарзі на, що відносно водія автомобіля «Toyota» ОСОБА_2 не складався протокол про адміністративне правопорушення, оскільки в його діях не було встановлено порушення вимог ПДР, не може бути взятим до уваги тому, що суддя районного суду розглядав справу на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 .

Дійшовши до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, обґрунтовано закрив провадження у справі, як того вимагає п. 1 ст. 247 КУпАП.

При цьому суддя районного суду, керуючись принципом диспозитивності, в рамках справи щодо ОСОБА_4 не давав оцінки діям водія ОСОБА_2 , про що зазначено в оскаржуваній постанові, і така позиція судді є правильною.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суддя районного суду дотримався вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а постанова судді відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП, тому доводи апеляційної скарги про порушення суддею вимог процесуального закону є безпідставними.

Отже, суддя апеляційного суду, вважаючи законною і обґрунтованою постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2024 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не убачає підстав для її скасування та винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року про закриття провадження щодо ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення залишити без змін, аапеляційну скаргу представника учасника ДТП ОСОБА_2 - адвоката Щербаня В.С. залишити без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа № 752/16568/24

Провадження № 33/824/4586/2024

Головуючий у першій інстанції Бондаренко Г.В.

Доповідач Ковальська В.В.