Справа № 642/4783/24
Провадження 3/642/1530/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024р. суддя Ленінського районного суду м. Харкова Проценко Л.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, не одруженого, з вищою освітою, стрільця-санітара взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова 14.08.2024р. надійшов матеріал про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого, 03 серпня 2024 року, приблизно о 18 год. 02 хв. в м. Харкові, на вул. Холодногірська, в районі буд.3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіри обличчя та звужені зіниці, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» відмовився у встановленому законом порядку.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, відповідно до якого, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні 03.10.2024р. водій ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що у нього не було неадекватних дій, відеозапис не є доказом того, що він знаходився в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, він після контузії і вживав препарат «Прегабалін», яке є знеболюючим, але не є наркотичним засобом. Він відмовився від огляду, оскільки поспішав, у зв`язку із чим просив закрити провадження на підставі ст.247 КУпАП. Також зазначив, що в 2017 році притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАп та його було визнано винним.

Суд, вислухавши водія ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступних висновків.

Стаття 7 КУпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно зі статтею 7 КУпАП, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.15 КУпАП визначено, щовійськовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із дослідженого відеозапису події та не спростовується матеріалами справи, приблизно о 18:05 год. поліцейський зазначає про наявність ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 та о 18:06 год. йому запропоновано проїхати до лікарської установи, водій зазначає «не поїду, тому що хворію», при цьому поліцейським роз`яснюється, що у разі відмови буде складено відповідний протокол. О 18:08 год. поліцейський повторно пропонує проїхати для проходження медичного огляду, та ставить питання «Чому сіли за кермо? Коли вживали цей медичний препарат?», о 18:09 год. водій ОСОБА_1 зазначає «Я пив пігулки, але це не покаже». Далі о 18:09 поліцейський повторно зазначає про наявність ознак у ОСОБА_1 , які свідчать про стан сп`яніння і знову роз`яснює наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. О 18:10 год. ОСОБА_1 зазначає, що він має поранення, а о 18:11 год. зазначає, що не поїде до медичного закладу та розуміє, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 12 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналізуючи зазначені норми Інструкції, суд приходить до висновку, що в даному випадку працівники поліції діяли в межах цієї Інструкції та посадових обов`язків, склали відповідний протокол про адміністративне правопорушення, вбачаючи в діях ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху України.

Складені уповноваженими особами протоколи відносно ОСОБА_1 відповідають вимогам ст.256 КУпАП. Права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, були роз`яснені працівниками поліції, що зафіксовано на відеозапису.

Вина у вчиненому правопорушенні за наведених вище обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів: протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА №103127 від 03.08.2024р.; направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписами події на DVD-дисках; рапортом працівника поліції.

При накладанні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника.

Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП України передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно довідки УПП в Харківській області, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 .

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Правопорушник підлягає адміністративній відповідальності. Підстав, що виключають адміністративну відповідальність, згідно ст. 17 КУпАП, судом не встановлено, строк притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Пом`якшуючих обставин, визначених ст. 34 КУпАП, та обтяжуючих обставин, визначених ст.35 КУпАП не встановлено.

Оцінюючи докази наявні у справі в їх сукупності, з точки зору їх належності та допустимості, враховуючи обставини справи, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, характеристику правопорушника, ступінь його вини, з метою подальшого запобігання скоєння порушення в майбутньому, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, як такого, що буде достатнім для виправленням правопорушника.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з особи, на яку накладено адміністративне стягнення слід стягнути судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 40, 268, 283, 284, 124, ч.1 ст.130 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001, код 22030106, ).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя Л.Г. Проценко