Дата документу 23.05.2024Справа № 554/4218/24
Провадження № 3/554/1225/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2024 р. м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Горбунова Я. М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полтавського районного управління поліції ГУНП у Полтавській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код невідомий, громадянка України, не працює, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №315264 від 13.04.2024 р. ОСОБА_1 13.04.2024 р. о 01 год. 50 хв. в АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру щодо свого співмешканця ОСОБА_2 , а саме, висловлювала йому образи, ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю.

ОСОБА_1 в суді вину у скоєнні адміністративного правопорушення заперечувала та пояснила, що проживає разом із потерпілим у його квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у цивільному шлюбі з 2016 р., спільних дітей немає.

13.04.2024 р. чоловік разом із своїм товаришем пили цілий вечір та вночі, ОСОБА_1 на той час вже відпочивала, вона просила ОСОБА_2 вести себе спокійно, не кричати та не заважати їй відпочивати, на що останній не реагував. Тому у свою чергу вона також почала кричати, так як вже було пізно, а він їй заважав. ОСОБА_2 зателефонував у поліцію, а вона повернулася в свою кімнату. Після даного інциденту вона покинула дане житло і на даний час проживає окремо. Відчуває себе жертвою домашнього насильства, так як протягом тривалого часу саме ОСОБА_2 чинить психологічний тиск, дозволяє висловлюватися в її адресу образливими словами та допускав неодноразово фізичне насильство до неї, бив її, внаслідок чого вона мала перелом ребер. До поліції вона не зверталася бо жаліла його, коли він не п`є то є адекватною людиною.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення видів насильства міститься у п.п.4,14,15,17 ч.1 зазначеного закону і має наступне визначення.

Психологічне насильство визначене як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При дослідження матеріалів справи, а саме, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.04.2024 р. встановлено, що ОСОБА_2 повідомив поліції про те, що ОСОБА_1 ображала його під час сварки нецензурною лайкою, принижувала, погрожувала фізичною розправою, поводила себе неадекватно.

Також у матеріалах справи містяться пояснення свідка ОСОБА_3 , у яких зазначено, що він перебував у свого товариша ОСОБА_2 та його співмешканки ОСОБА_1 , у останніх виникла сварка під час якої ОСОБА_1 почала ображати його товариша нецензурною лайкою, погрожувала, кричала та морально тиснула, перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши та перевіривши усі наявні в справі докази, суд приходить до переконання про закриття провадження по справі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання винуватою ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення встановлено не було.

Той факт, що сторони цих відносин проживали разом в одній квартирі посилює стан психологічної напруги та вимушеної залежності сторін. Проживання ОСОБА_1 в одній квартирі разом із потерпілим при постійних конфліктах між ними може мати негативні наслідки, але встановити чи відчував при цьому ОСОБА_2 себе жертвою психологічного насильства не можливо через суперечливість пояснень сторін.

Крім того, встановити істинність конфлікту та відносин між ними у суду відсутня можливість, так як потерпілий у судове засіданні не з`явився та пояснень по справі ніяких не надавав, у матеріалах справи, зібраних ініціатором складання протоколу, відсутні його письмові пояснення.

Також, суд додатково зазначає, що у протоколі не зазначені поняті, які повинні засвідчити той факт, що ОСОБА_1 відмовилася давати пояснення під час складання протоколу та підписувати протокол. Зі слів ОСОБА_4 працівники поліції навіть не з`ясовували у неї причини конфлікту, а одразу склали на неї протокол. Це свідчить про те, що працівниками поліції не було вжито всіх заходів для встановлення істини по справі. ОСОБА_4 не роз`яснили її права та не з`ясували її позицію у даному конфлікті.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні докази для встановлення факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02, « Малофєева проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.. При цьому Європейський суд робиться висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що викладені факти є обставинами, які виключають провадження по справі, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення, тому даний матеріал на підставі п. 1 ст. 247 КпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. п. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя Я.М. Горбунова