ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/7642/21 Номер провадження 33/814/140/24Головуючий у 1-й інстанції Ященко С.О. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тюмень, громадянина України, працюючого старшим регіональним представником ТОВ "Сандоз Україна", зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 гривень 00 копійок.

За постановою судді, ОСОБА_1 18.09.2021 року о 08 год. 30 хв. знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якої виражався нецензурною лайкою на її адресу, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу злочину.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що протоколі про адміністративне правопорушення не вказано про матеріальну шкоду, свідків сварки не виявлено.

Судом першої інстанції не з`ясовано, яким чином нецензурна лайка могла завдати шкоду здоров`ю колишньої дружини.

Посилається на складання протоколу про адміністративне правопорушення лише 21 вересня 2021 року, тобто через 3 дні після вчинення правопорушення.

Одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді посилаючись на необізнаність про дату й час судового розгляду. Вказує, що про прийняте рішення дізнався лише 18 листопада 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, копію постанови йому не було направлено.

Зважаючи на прийняття постанови суддею 09 листопада 2021 року за відсутності ОСОБА_1 , та відсутність доказів направлення відповідної копії учасникам справи у матеріалах справи, беручи до уваги посилання ОСОБА_1 про те, що про наявність постанови йому стало відомо лише 18 листопада 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню.

Учасники справи будучи належним чином повідомленими про час, дату і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Від ОСОБА_1 на адресу Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання про проведення апеляційного розгляду справи за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд, здійснюючи судовий розгляд матеріалів, в порушення вимог ст. 245 КУпАП, не з`ясував у повному обсязі всі обставини справи, у зв`язку з чим дійшов безпідставного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173 - 2 КУпАП.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №706199 від 21 вересня 2021 року вбачається, що о 08 год. 30 хв. 18 вересня 2021 року ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якої виражався нецензурною лайкою на її адресу, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення стала заява колишньої дружини ОСОБА_2 про систематичне вчинення щодо неї колишнім чоловіком ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного та фізичного характеру.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям, проживають спільно, та між якими склалися неприязні відносини.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року №2229-VIII(далі закон), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 14 частини 1статті 1 закону визначено, що психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає, зокрема діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно частин 1, 2 статті 3 вказаного вище закону, предметом регулювання цього закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб - подружжя; колишнє подружжя.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід зазначити, що конфлікт (лат. Conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП апеляційний суд зазначає наступне.

Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення, який наданий суду у підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, апеляційним судом встановлено, що у ньому відсутні наслідки у вигляді шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , які могли бути чи були завдані.

Зокрема, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив сварку в ході якої нецензурно виражався на адресу потерпілої ОСОБА_2 , чим вчинив психологічне насильство в сім`ї.

При цьому, з письмових пояснень самої потерпілої ОСОБА_2 , які були відібрані працівниками поліції 18 вересня 2021 року не вбачається завдання ОСОБА_1 будь-якої шкоди та не зазначено в чому саме вона проявилась.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які спростовували би або підтверджували пояснення сторін конфлікту, а працівниками поліції не проведено допит та не відібрано пояснення доньки, інших очевидців події. Висновок суду про доведеність вини не може ґрунтуватись на припущеннях, без належних та допустимих доказів.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в ході апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП не знайшов свого підтвердження факт вчинення з його боку психологічного насильства відносно потерпілої ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, на переконання суду, у справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко