КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №370/2987/24Головуючий у І інстанції: Білоцька Л.В.
Провадження №33/824/5853/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27грудня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Живаги О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 30жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 30жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Живага О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчиненого правопорушення, невірно оцінив докази, які містяться в матеріалах справи та доводять непричетність ОСОБА_1 до дорожньо-транспортної пригоди.

Стверджує, що судом безпідставно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки дана стаття визначає можливість притягнення особи до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого було завдано шкоди іншим транспортним засобам, вантажу, автомобільним дорогам, вулицям, будівельним автошляховим спорудам та ін.. Вказані наслідки в даному випадку не настали, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять даних про тяжкість тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_2 , а також

Також, за доводами апелянта, працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

За результатами апеляційного перегляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП.

Разом із апеляційною скаргоюзахисник ОСОБА_4 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що ОСОБА_1 не був повідомлений про час та місце судового розгляд, оскаржувана постанова йому не направлялась, про її наявність він дізнався із застосунку «ДІЯ», після чого звернувся до суду з клопотанням про отримання копії постанови.

Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи апелянта про поважність пропуску строків на апеляційне оскарження,оскільки наведені у клопотання обставини підтверджуються матеріалами справи. Крім цього, матеріали справи не містять даних про надсилання судом копії постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 та його захиснику Живазі О.В.

З цих підстав судзадовольняє клопотання захисника Живаги О.В. та поновлює йомустрок на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Живаги О.В. на підтримку апеляційної скарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він25.09.2024 року о 18 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , повулиціПольовійв с. Червона Слобода Бучанського району Київської області, допустив порушення п.2.3. (б) Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, в результаті чого здійснив наїзд на громадянина ОСОБА_2 .. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, а потерпілому ОСОБА_2 були спричинені легкі тілесні ушкодження.

Розглянувши справу у відповідності до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя всебічно, повно та об`єктивно дослідила обставини справи про адміністративне правопорушення, та дійшла обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Пунктом 2.3(б) ПДР України, який ставиться у провину ОСОБА_1 , передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не заперечує те, що своїми діями міг з необережності спричинити ОСОБА_2 тілесні ушкодження внаслідок наїздуавтомобілем на його ногу.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Правова конструкція ст.124 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, а саме Правил дорожнього руху.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.10 ПДР Українидорожньо-транспортною пригодою є подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно ст.286 КК України кримінальна відповідальність за порушення правил дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу настає у випадку спричинення потерпілому середньої тяжкості, тяжких тілесних ушкоджень або настання смерті.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 не заперечує, що своїми діями він порушив п.2.3(б) ПДР, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків у виді спричинення ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень.

Цим самим спростовуються доводи захисника Живаги О.В. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Поряд з цим, доводи захисника з приводу відсутності підтвердження ступеню тяжкості тілесних ушкоджень громадянина ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки диспозиція ст.124 КУпАП не передбачає обов`язкового встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому.

З приводу доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не був ознайомлений із протоколом про адміністративне правопорушення та йому не було роз`яснені його права, передбачені законом, то таке твердження не відповідає дійсності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 без зауважень та застережень. Даний протокол містить дані про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що наявними в матеріалах справи доказами доводиться порушення ОСОБА_1 п.2.3(б) ПДР України, внаслідок яких потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, що вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Макарівського районного суду Київської області від 30жовтня 2024 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Живаги О.В. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз