Справа № 359/2507/24
Провадження № 3/643/1729/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

1. Обставини адміністративного правопорушення, визнані судом доведеними

10.03.2024 о 13-30 год. водій ОСОБА_1 за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 2, керував транспортним засобом «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого на передній осі встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

2. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 121 КУпАП як повторне протягом року керування водієм транспортним засобом, що має інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

3. Підстави розгляду справи за відсутності її учасників

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бабаскін К.С. у судове засідання 24.05.2024 не з`явились, викликались до суду належним чином.

Захисник Бабаскін К.С. надав клопотання про перенесення розгляду справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкладення розгляду справи, суд керується таким.

Адміністративний матеріал надійшов в провадження суду 10.04.2024. Судове засідання було призначене на 30.04.2024. ОСОБА_1 надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його адвоката, який знаходиться на обшуку.

Розгляд справи був відкладений на 10.05.2024.

При цьому суд констатує, що станом на 24.05.2024 будь-яких доказів перебування захисника на обшуку 30.04.2024, тобто доказів наявності поважних причин його неявки в судове засіданні 30.04.2024, суду не надано.

10.05.2024 захисник подав клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із участю в слідчому експерименті.

Розгляд справи був відкладений на 24.05.2024.

При цьому суд констатує, що станом на 24.05.2024 будь-яких доказів участі захисника у слідчому експерименті 10.05.2024, тобто доказів наявності поважних причин його неявки в судове засіданні 10.05.2024, суду не надано.

Обґрунтовуючи необхідність перенесення судового засідання, призначеного на 24.05.2024, захисник у клопотанні посилався на перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні та бажання останнього приймати участь в судовому засіданні і надати пояснення за фактом складання протоколу. До клопотання додано виписку про стаціонарне лікуванні ОСОБА_1 у 2023 році та зазначено, що докази його лікування станом на 24.05.2024 будуть надані на наступне судове засіданні.

Таким чином, будь-яких доказів перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні 24.05.2024 (довідки з медичного закладу про його госпіталізацію на стаціонарне лікування, направлення на стаціонарне лікування тощо) суду не надано. Будь-яких доказів поважності причин неявки захисника в судове засідання 24.05.2024, суду також не надано.

Положеннями КУпАП не передбачено обов`язок суду відкладати розгляд справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із доводами особи, яка притягається до адміністративної діяльності, або його захисника про лікування вказаної особи.

Разом з тим суд зобов`язаний розглянути дану справу протягом розумного строку.

Так, як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника не є обов`язковою.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Крім того, суд враховує, що захисник ще 29.04.2024 подав письмове клопотання про закриття провадження у справі та, таким чином, висловив позицію сторони захисту щодо обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 протягом всього часу перебування справи в суді не скористався правом надати власні письмові пояснення.

За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, положення ст. 268 КУпАП та відсутність доказів наявності поважних причин неявки ОСОБА_1 та його захисника в судове засідання 24.05.2024, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

4. Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.п. «г» п. 34.1.5. Правил дорожнього руху (ПДР) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на одну вісь транспортного засобу встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

5. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 632760 від 10.03.2024, згідно з яким ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними рапорту співробітника поліції, згідно з яким ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними фототаблиці, на якій зафіксовані передні шини автомобіля;

- даними довідки про повторність, згідно з якою ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, на підставі постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 7652684 від 02.09.2023.

- даними копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7652684 від 02.09.2023, яка набрала чинності 12.09.2023, згідно з якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного вище правопорушення та факт порушення ним вимог п.п. «г» п. 34.1.5. ПДР.

6. Мотиви неврахування аргументів захисника

6.1. Аргументи захисника

Працівниками поліції не доведений умисел на вчинення правопорушення. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, передбачає умисну форму вини, а тому для притягнення особи до адміністративної відповідальності, така особа повинна усвідомлювати, що вона керує транспортним засобом у якого в момент безпосереднього руху на передній осі встановлено шини різних моделей з різним малюнком протектора. На відеозаписі, зафіксованому на нагрудний відеореєстратор патрульного поліцейського, та який долучений до матеріалів справи, чітко вбачається факт того, що ОСОБА_1 необізнаний з тим, що на транспортному засобі, на якому він рухався, на передній осі встановлено шини різних моделей з різним малюнком протектора. Перед складанням протоколу ОСОБА_1 чітко повідомляв співробітникам поліції, що він тільки но виїхав із шиномонтажу, де йому змінювали зимову гуму на літню. Про те, що має місце різний протектор, ОСОБА_1 не знав, оскільки це результат дій співробітників шиномантажу, які в свою чергу переплутали і замість того, щоб поставити їх на задню вісь, поставили на передню, а відтак і жодного умислу на вчинення йому інкримінованого правопорушення не мав. ОСОБА_1 про те, що в нього на передній осі мають місце різні за своїм малюнком шини, дізнається від поліцейського вперше, оскільки до моменту його зупинки працівником поліції ОСОБА_1 був чітко впевненим в тому, що все з шинами на передній осі було добре. Виїхавши з шиномонтажу, будучи впевненим в тому, що там все зробили правильно, а відтак він не мав змоги це проконтролювати. Перебуваючи за кермом автомобіля в дорозі, водій не може фізично бачити, що спереду на осі у нього має місце різний малюнок шин після помилкових дій працівників шиномонтажу.

Позиція суду

Згідно з п.п. «а» п. 2.3. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Таким чином, саме на ОСОБА_1 як на водія транспортного засобу покладений обов`язок перед початком руху, в тому числі перед виїздом з приміщення шиномантажу, перевірити і забезпечити технічно справний стан транспортного засобу.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє доводи захисника відносно того, що правопорушення сталось з вини працівників шиномонтажу.

6.2. Аргументи захисника

Працівниками поліції в порушення вимог Глави VIII «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 (Інструкція), не складений Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання. Нехтуючи вимогами Інструкції № 1395, поліцейськими жодного акту складено не було, а вказаний акт є основним доказом, який повинен мати місце при притягненні до відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП за інкримінованим ОСОБА_1 правопорушенням, де вказується про те, що шини мали різний малюнок протектора на передній осі. Саме в цьому акті повинно було бути вказано, яку модель шин встановлено на передній осі на лівому передньому колесі, яку модель шин встановлено на передній осі на правому передньому колесі. Однак таких даних в матеріалах справи не має, що свідчить лише про відсутність доказів інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Позиція суду

Аналіз приписів Глави VIII Інструкції свідчить, що Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання складається лише відносно транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Оскільки правопорушення вчинене на легковому автомобіля, який не підлягає обов`язковому технічному контролю, у працівників поліції був відсутній обов`язок та підстави складати Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання.

Крім того, виходячи з приписів п. 4 Глави VIII Інструкції, зазначений Акт складається виключно у разі застосування спеціальних пристроїв (приладів) за результатами контролю за відповідністю технічного стану транспортного засобу.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

6.3. Аргументи захисника

Для того щоб виявити правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, на підставі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку із допущеним порушенням правил дорожнього руху. В іншому випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності) може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру складення протоколу. Неправомірність й безпідставність зупинки поліцейським водія ОСОБА_1 чітко вбачається із матеріалів справи. Це суперечить Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про дорожній рух" й Правилам дорожнього руху, і є підставою вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані неправомірними за правовим принципом «плодів зіпсованого дерева».

Позиція суду

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1630562 від 10.03.2024, яка додана до протоколу про адміністративне правопорушення, автомобіль під керування ОСОБА_1 був зупинений 10.03.2024 о 13:30 год. у зв`язку з тим, що на номерні знаки було нанесено сторонні предмети, що змінюють дизайн номерних знаків та не відповідають ДСТУ. У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Доказів скасування цієї постанови суду не надано.

Факт зупинки автомобіля ОСОБА_1 через вказані обставин також підтверджується рапортом працівника поліції від 10.03.2024.

Крім того, як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Харківського апеляційного суду від 15.02.2023 у справі № 953/6581/22, Львівського апеляційного суду від 17.03.2023 у справі № 459/3104/22, Київського апеляційного суду від 19.01.2023 у справі № 752/13788/22, Київського апеляційного суду від 23.03.2023 у справі 756/7328/22, зупинка транспортного засобу є компетенцією поліцейського та його дії можуть бути оскаржені в порядку, встановленим законом. Ураховуючи наведене, суди апеляційної інстанції дійшли висновків, що встановлення підстав зупинки транспортних засобів не впливає на правильність висновків судів першої інстанції про наявність складу відповідних адміністративних правопорушень.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника.

6.4. Аргументи захисника

З протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписів не вбачається, що інспектор роз`яснив ОСОБА_1 його права (відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України) як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що являється грубим порушенням процедури складення протоколу (ст. 280 КУпАП). Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказується про те, що до нього додаються відомості/докази, що свідчили б про повторність вчинення правопорушення.

Позиція суду

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

Правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

Суд враховує, що стандарт доказування у кримінальних справах є найвищим, тобто таким, що передбачає максимальні вимоги до належності та допустимості доказів.

Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе під час вирішення даної справи враховувати загальні підходи до оцінки допустимості доказів, сформовані Верховним Судом під час розгляду кримінальних проваджень.

Як вбачається висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, не будь-яке формальне недотримання вимог закону під час отримання доказу автоматично спричиняє визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення законодавства істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час судового провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17, постанови Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 318/292/18, від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, від 04.10.2022 у справі № 295/3910/18).

Повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу, що захисником не обґрунтовано, яким чином нероз`яснення ОСОБА_1 прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення перешкоджало забезпеченню та реалізації його прав і свобод як під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи в суді.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді скористався правовою допомогою фахівця у галузі права. Таким чином, право ОСОБА_1 на захист та отримання правової допомоги захисника було дотримано під час розгляду даної справи в суді. В ході розгляду справи сторона захисту реалізувала право надати письмові пояснення по суті правопорушення та висловити правову позицію щодо доказів у справі та обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення (у вигляді клопотання про закриття провадження у справі).

Захисником також не обґрунтовано, яким чином нероз`яснення ОСОБА_1 прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення спростовує сам факт наявності складу адміністративного правопорушення в його діях, тим більше що в клопотанні про закриття провадження у справі захисник фактично визнав, що на автомобілі було встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора, пояснюючи це недбалістю працівників шиномонтажу.

Крім того, суд ураховує, що реалізація прав, передбачених ст. 268 КУпАП, виходячи із змісту вказаної норми, відбувається саме в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 та захисник не скористались правом з`явитись до суду 24.05.2024, доказів неможливості прибуття до суду не надали.

Оцінюючи доводи захисника відносно того, що окремі докази не зазначені в якості додатків до протоколу про адміністративне правопорушення, суд керується таким.

У постанові від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к Верховний Суд, оцінюючи доводи сторони захисту відносно того, що з окремими доказами сторона захисту була ознайомлена лише на початку судового провадження, тобто в суді, висловив наступні висновки щодо застосування норм права. Коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона, крім іншого, має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення, і скористалася можливостями, наданими їй іншою стороною та/або судом. Права сторони буде порушено не стільки у випадку, якщо доказів не буде або буде не в повному обсязі відкрито на стадії завершення досудового розслідування, скільки тоді, коли суд, обізнаний із порушенням права сторони на своєчасне ознайомлення з матеріалами іншої сторони, не вжив належних заходів для виправлення ситуації. Сторона захисту повинна обґрунтувати, що в неї не було достатнього часу і можливості під час судового розгляду детально ознайомитися із цими доказами і врахувати їх при опрацюванні стратегії і тактики захисту.

Повертаючись до обставин даної справи, суд зазначає, що з клопотання захисника вбачається, що він у повному обсязі ознайомлений з матеріалами справи, у тому числі з доказами, які не зазначені в протоколі, оскільки посилався на вказані докази в клопотанні про закриття провадження у справі. В матеріалах справи на а.с. 13 міститься розписка іншого захисника від 15.03.2024 про ознайомлення із матеріалами справи в повному обсязі.

Таким чином, сторона захисту отримала можливість опрацювання стратегії і тактики захисту в даній справі, будучи при цьому достовірно обізнаною про зміст усіх доказів, наданих працівниками поліції на доведення винуватості ОСОБА_1 .

Захисником не обґрунтовано, яким чином незазначення в протоколі про адміністративне правопорушення в якості додатків окремих доказів, які містяться в матеріалах справи, призвело до порушення права ОСОБА_1 на захист та обстоювання його правової позиції, тим більше що в ході розгляду справи в суді сторона захисту в повному обсязі ознайомилась із вказаними доказами.

За таких обставин суд відхиляє аргументи захисника.

7. Накладення стягнення

Оскільки ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у суду, виходячи з положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, відсутні підстави враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Харківського апеляційного суду від 07.11.2023, винесеної у справі № 645/2694/23.

Згідно довідки, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 605,60 грн.

Ураховуючи наведене, суд стягує з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, UА0020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху») з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов