Справа № 347/807/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю.С., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Косівського районного ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює

за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 585147 від 07.04.2024 року, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.

У протоколі викладений опис установлених обставин такого змісту:

«07.04.2024 року о 15 год. 37 хв. в с. Рожнів, по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ-2107 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився».

В судове засідання 28.05.2024 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.12), про причини неявки суд не повідомляв.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши в сукупності всі докази, доходжу висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Так, в матеріалах справи, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення наявні:

протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 585147 від 07.04.2024 року (а.с.1);

копія декларації про відповідність вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів приладу Драгер та копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатору Alkotest 6810 (а.с.2-3);

направлення на огляд водія ( ОСОБА_1 ) до Косівської «ЦРЛ» з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, від огляду відмовився (а.с. 4);

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою Alkotest 6810 Драгер, від огляду відмовився (а.с. 5);

протокол огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с.6)

копія постанови серії БАД № 880777 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП (а.с.6)

письмовий рапорт поліцейського СРПП Косівського РВП ГУНП Яремуся В.І. (а.с.8);

диск з відеофайлом з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 9).

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 3 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи викладені норми стає зрозумілим, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 130 КУпАП, необхідно встановити та беззаперечно довести факт керування транспортним засобом особою, та факт відмови такої особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також факт вчинення двічі протягом одного року цього правопорушення, в іншому випадку у діях особи, якій пред`явлено таке обвинувачення, буде відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

До матеріалів справи додано відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника поліції. З відеозапису 0000000__0003 вбачається, як офіцер підходить до автомобіля ВАЗ-2107 д.н.з. НОМЕР_1 , який стоїть на ґрунтовій дорозі, відкриває задні ліві двері пасажирського сидіння, з якого виходить ОСОБА_1 , на питання, чому пересів з водійського місця на пасажирське ОСОБА_1 промовчав. Поліцейський спитав, чи вживав спиртні напої і чи готовий пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився. Крім того, офіцером поліції роз`ясненно особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її права, відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. На відеозаписі _0004 зафіксовано складання процесуальних документів працівником поліції. З відеозапису 0000000__0005 вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено, що на нього складено процесуальні документи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 130 КУпАП, від пропозиції дати пояснення ОСОБА_1 відмовився, процесуальні документи підписав та отримав їх копії. Крім того, на доданому відеофайлі Geus1265 від 08.04.2024 року зафіксовано момент зупинки т/з ВАЗ-2107 д.н.з. НОМЕР_1 , момент виходу з нього пасажира, а також момент виходу з авто ОСОБА_1 з пасажирського сидіння з лівої сторони.

Аналізуючи відеозаписи неможливо встановити факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а також те, що на твердження поліцейських, ОСОБА_1 пересів з місця водія на місце пасажира. Натомість суд зауважує, що в транспортному засобі в момент його зупинки перебувало троє осіб, при цьому коли працівник поліції підійшов до транспортного засобу ОСОБА_1 перебував на задньому пасажирському сидінні, а спереді на пасажирському водінні перебувала інша невстановлена особа, яку було зафіксовано на відеофайлах. Крім того, з заднього пасажирського сидіння вийшов також інший громадянин, особу якого не встановлено. Таким чином додані відеофайли жодним чином, не підтверджують факт керування ОСОБА_2 транспортного засобу.

Згідно з п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція №1026), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Працівниками поліції не додано жодних доказів, які би підтверджували неможливість застосування технічних засобів відеозапису. Разом з тим, відеозапис, що міститься на диску, долученому до матеріалів справи, всупереч вимогам Інструкції №1026, не є безперервним.

Отже, можна дійти висновку, що поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису не безперервно, не обґрунтував неможливість застосування технічних засобів відеозапису безперервно.

Також суд звертає увагу, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, однак матеріали справи не містять жодної інформації, про те, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд звертає увагу, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та долучення доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол, та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Лише чітке дотримання працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння свідчить про законність їх дій та допустимості висновків, викладених у протоколі, як доказу вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 3 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, та чи дійсно така особа відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи дійсно така особа двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого законодавства, покладено на працівника поліції як на суб`єкта владних повноважень.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи, прирівнюється до доведеної невинуватості цієї особи.

За вказаних вище обставин, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, є недоведеним.

Отже, коли вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Ю. С. Кіцула