Справа № 571/2278/24
Провадження № 3/571/1371/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року с-ще Рокитне

Суддя Рокитнівського районного суду Рівненської області Верзун О.П., розглянувши справу відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сарни, Сарненського району Рівненської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , одруженого, має 1 неповнолітню дитину, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 13 жовтня 2024 о 12 год. 30 хв. на території Березівської ОТГ Рівненської обл., Сарненського р-н на напрямку н.п..Кам`яне (Україна) н.п.Дзержинськ (республіка білорусь) 15 км до лінії державного кордону та прикордонного знаку 0866, прикордонним нарядом «Контрольний пост» було виявлено ОСОБА_1 , який мав намір незаконно перетнути державний кордон поза встановленими пунктами пропуску. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав. Наміру перетинати кордон у нього не було, а до самого кордону де його зупинили 50 км. Пояснив, що 13 жовтня 2024 року разом з товаришем ОСОБА_2 їхали до с. Березове, щоб подивитися машину по оголошенню. На блокпосту поблизу с Глинне їх зупинили прикордонники. Після перевірки документів, склали протокол про адміністративне правопорушення та відпустили. Після того, що сталося домовилися з продавцем про огляд машини у селі Глинне на АЗС, але тієї машини вони не купили. Повернулися до с-ще Рокитне, де по оголошенню про продаж машини «Ауді А6» купили авто у ОСОБА_3 . Продавець віддав документи на машину та допоміг оформити автоцивілку.

ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив, що дійсно з ОСОБА_1 їхали до с.Березове, щоб подивитися машину, але така не підійшла по технічним характеристикам тому її не купили.

Продавець машини ОСОБА_3 у телефонному режимі підтвердив, що дійсно 13.10.2024 хлопці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оглядали його машину в с-ще Рокитне, погодилися купити її. Знає, що хлопці того дня вже оглядали подібне авто в с.Глинне. Допомагав їм оформити автоцивілку.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідальність за ч.1 ст.204-1 КУпАП настає у разі перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

За ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, настає відповідальність за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Тобто, диспозиція даної статті передбачає відповідальності за вчинення умисних дій,спрямованих на незаконне перетинання державного кордону України.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 були затримані в межах прикордонного району, при спробі незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску.

На підтвердження зазначених вище обставин, до протоколу про адміністративне правопорушення надано рапорт інспектора прикордонної служби про доповідь здійснюваної перевірки документів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . В даному рапорті зазначено, що в ході опитування було встановлено намір перетину кордону зазначеними особами.

Однак згідно письмового пояснення ОСОБА_1 повідомляв прикордонників про мету візиту купівля автомобіля. Вказані пояснення підтвердив ОСОБА_2 у судовому засіданні.

У довідці щодо проведення фільтраційно-перевірочних заходів також зазначено, що в ході опитування вищевказаних громадян такі повідомили, що прямують в АДРЕСА_2 , щоб здійснити покупку машини. Через їхнє хвилювання та невпевненість їх нібито запідозрили у спробі незаконного перетину кордону.

Будь-яких інших доказів на підтвердження наявності адміністративного правопорушення, а також винності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у його вчиненні, суду не надано.

Саме по собі перебування особи в межах прикордонного району без надання належних та допустимих доказів, не може свідчити про те, що він намагався незаконно перетнути державний кордон України. Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, останнього не було затримано при безпосередній спробі незаконного перетину державного кордону, а лише зупинено для перевірки документів на блокпості.

З огляду на викладене, вбачається сумнівним той факт, що особа намагався незаконно перетнути кордон.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що доданими до даного протоколу про адміністративне правопорушення матеріалами вина ОСОБА_1 , яка є складовою частиною будь-якого складу правопорушення і має бути обов`язково встановлена при розгляді адміністративних матеріалів, недоведена та не може бути встановлена судом.

У зв`язку з наведеним, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 10, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя