П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Заярний А.М., розглянув матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрований ФОП, за ч.1 ст. 155-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не проведено розрахункову операцію через РРО при продажу хліба, консервів на суму 141 грн відповідним розрахунковим документом, фіскальний чек не роздруковано та не видано. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.1,2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 155-1 КУпАП, якою передбачена відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що дійсно він зареєстрований як підприємець 3 групи та є платником єдиного податку, проте не являється платником податку на додану вартість. Облік та походження товарних запасів, а також інші бухгалтерські операції веде за допомогою розрахункової книги. Так, 04.04.2024 до нього підійшов невідомий чоловік з проханням продати йому продукти, зокрема консерви і хліб, зважаючи, що магазин у той момент не працював, він відкрив магазин та продав чоловіку консерви, проте хліба в наявності не було, а тому він віддав йому свій хліб. Придбавши вказану продукцію чоловік вийшов, проте через декілька хвилин повернувся вже не один, в результаті чого відносно нього було складено відповідний протокол.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить висновку про безпідставність звинувачень, викладених в протоколі, та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях особи ознак правопорушення, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, виходячи з наступного.

Частина ч. 1 ст. 155-1 КУпАП є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

В даному випадку вищевказана норма містить відсилку на положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон).

Дійсно, пунктами 1, 2 статті 3 цього Закону врегульовано питання щодо зобов`язання суб`єктів господарювання проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з видачею розрахункового документа.

Статтею 9 Закону передбачено, що такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами показаннями технічних приладів та технічних засобів та іншим.

Орган (посадова особа) відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища,адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суддя дійшов висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 являючись підприємцем третьої групи та платником єдиного податку, тому не зобов`язаний був проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з одночасною видачею розрахункового документа, що виключає відповідальність, передбачену ч.1 ст. 155-1 КУпАП, за порушення проведення розрахункових операцій.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам Кобець проти України від 14.02.2008 року, Берктай проти Туреччини від 8 лютого 2001 року, Лавенте проти Латвії від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 252, 276, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 155-1 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ