24.05.2024
Справа № 331/2179/24
Провадження № 3/331/968/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Пивоварова Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працевлаштованої тренером-викладачем у КЗ «Оріхівська ДЮСШ», РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-4 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

В період часу з листопаду 2023 року до 28 січня 2024 року, ОСОБА_1 , займаючи посаду тренера викладача у КЗ «Оріхівська ДЮСШ», знаходячись у приміщенні ФСТ «Динамо» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 81, вчиняла булінг (цькування) психологічного характеру, а саме: систематично ображала вихованку КЗ «Оріхівська ДЮСШ» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим могла спричинити шкоду психічному здоров`ю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєному правопорушенні не визнала та зазначила, що вона працює тренером-викладачем з дзюдо у КЗ «Оріхівська ДЮСШ». У зв`язку з тим, що на території м. Оріхів ведуться активні бойові дії у 2022 році, спортивна школа була вимушена переїхати до Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо». Зазначає, що з ОСОБА_3 знайома вже майже п`ять років. З травня по листопад 2023 року ОСОБА_4 знов почала відвідувати секцію дзюдо. Далі, ОСОБА_4 перейшла до іншої школи та змінила тренера. Відповідно до наказу про відрахування, ОСОБА_5 була відрахована зі школи 09 листопада 2023 року та більше на її тренування вона не приходила. Вказує на те, що вона перетиналась з колишньою вихованкою, однак з останньою не спілкувалась, не чіпала та жодним чином не цькувала її.

Представник ОСОБА_1 адвокат Піскарьов А.О. надав письмове клопотання, в якому просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутня сама подія скоєння ОСОБА_1 цькування психологічного характеру, а саме: систематичних образ ОСОБА_2 , чим могла бути спричинена шкода психічному здоров`ю, жодних допустимих доказів здійснення словесних образ або фізичного насильства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 до суду надано не було. Крім того, зазначив, що у справі відсутні склад правопорушення, а саме: систематичні цькування психологічного характеру здійсненні ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 , чим могла бути спричинена шкода психічному здоров`ю. Наголошує на тому, що з 09.11.2023 ОСОБА_2 не є вихованкою КЗ «Оріхівська ДЮСШ», а є вихованкою Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо», однак діяльність ФСТ «Динамо», як і будь-які порушення, у разі їх наявності на його території не підпадають під дію Закону України «Про освіту» та ч.1 ст.173-4 КУпАП, оскільки ФСТ «Динамо» не є ДЮСШ. Діяльність ФСТ «Динамо» підпадає під дію Законів України «Про фізичну культуру і спорт» та «Про об`єднання громадян», оскільки ФСТ «Динамо» є громадською організацією, а тому притягнення до відповідальності не учасників освітнього процесу порушує саме сферу застосування законів та норм про визначення булінгу.

Потерпіла ОСОБА_2 у присутності законного представника ОСОБА_6 та представника ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що після того, як вона вирішила перейти до іншого клубу, відносини з однолітками різко стали псуватись. На її думку, син тренера ОСОБА_1 Ренат налаштовував всіх дітей проти неї. Він одразу почав командувати та ображати її словесно. Вона почувалась зайвою у колективі, відносини з іншими вихованцями зіпсувались, діти називали її зрадницею. Тренер ОСОБА_1 жодним чином не втручалась в їх відносини та не намагалась налагодити ситуацію, або зробити дітям зауваження. Потім діти їй розповіли, що тренер ОСОБА_1 заборонила їм з нею спілкуватися. Зазначає, що зазвичай вихованці трьох клубів у визначений час проводять заняття в одному приміщенні, розминку завжди проводить один тренер, а далі діти займаються зі своїми тренерами, але в одному залі. Наголошує на тому, що їй було ніяково, коли від неї відвернулись усі друзі вона часто плакала та не хотіла продожувати тренування. Про те, що відбувалось, вона розповідала мамі та своєму товарищу ОСОБА_8 . Наразі з деякими дітьми відносини налагодились, а з іншими вона по теперішній час не спілкується. Представник неповнолітньої ОСОБА_2 мати ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що її донька ОСОБА_2 до початку повномасштабного вторгнення займалась дзюдо у м. Оріхові, її тренером була ОСОБА_1 . Потім вона з донькою виїхали до Польщі та остання продовжила зайняття, де здобувала гарні показники. ОСОБА_4 була переможницею міжнародних змагань, однак тренери вмовили її повернутись до м. Запоріжжя та продовжити участь у змаганнях під українським прапором. Далі, тренери запропонували, щоб ОСОБА_4 поїхала на міжнародні змагання від КЗ «Оріхівська ДЮСШ», однак виявилось, що у дітей немає форми. Вона підійшла до тренерів з пропозицією винести вказане питання на розголос громадськості та виграти грант на форму дітям, однак їй було відмовлено. На тлі цього між нею та тренерами сталося непорозуміння, тому 06 листопада 2023 року вона вирішила перевести доньку до іншого клубу, але ОСОБА_1 не хотіла віддавати ОСОБА_4 зі своєї команди. Оскільки 17 листопада 2023 року були заплановані змагання, вони вирішили на незначний час відтермінувати перехід Ангеліни. Під час розмови з тренерами вона домовились, що про перехід ОСОБА_4 до іншого клубу не будуть знати інші діти, однак наступного дня вже всі діти знали про те, що ОСОБА_4 переходить до іншого клубу. Син ОСОБА_1 Рена, почав ображати ОСОБА_4 , казав, що вона зрадниця. Одразу ж й сама тренер ОСОБА_1 змінила ставлення до ОСОБА_4 , почала робити їй зайві зауваження. Наголошує на тому, що її донька не хотіла йти на тренування через цькування тренера та інших вихованців спортивної школи. Зазначала про те, що тренер ОСОБА_1 на заняттях викрикувала фрази, як принижували її. 15.11.2023 ОСОБА_4 отримала травму на тренуванні та місяць була на лікування та конфліктна ситуація затихла, однак потім все почалось знову. На той час ОСОБА_4 вже рахувалась за ФСТ «Динамо», однак після того, як її донька зайняла перше місце на змаганнях, ОСОБА_1 знову почала її цькувати. Основний тренер ОСОБА_4 не завжди буває на тренуванні та не може її захистити. У січні 2024 року ОСОБА_4 їй подзвонила та розповіла, що ОСОБА_1 накричала на неї та заборонила брати воду у інших дітей. В цей час ОСОБА_4 була емоційно подавлена та дуже плакала. Після чого, дитини додала, що після розмови з тренером ОСОБА_1 нова дівчинка ОСОБА_9 не захотіла з нею розмовляти та налаштовувала інших дітей проти Ангеліни. Наступного дня під час розмови з нею ОСОБА_1 підтвердила свої дії. Вона, як мама, одразу розповіла головному тренеру про події, які відбуваються. Також повідомила суду про факт, коли тренер ОСОБА_1 навмисно відкрила двері роздягальні в той час, коли там перевдягалась ОСОБА_4 , вимусивши доньку стояти у білизні перед сторонніми людьми, що було для неї дуже соромно та принизливо. Не дивлячись на вказані події ОСОБА_4 продовжила тренування та звернулась до психолога. Наголошує на тому, що її донька стала постійно отримувати травми, стала неуважною, дуже переживає, оскільки вважає тренера головною людиною в своєму житті. Зазначає, що вона, як мати, почала відвідувати тренування разом з донькою для того, щоб контролювати обстановку на тренуванні. В подальшому планує перевести доньку в іншу спортивну школу. Звертає увагу суду на те, що тренер ОСОБА_1 усіма своїми діями позбавила дитину спілкування з іншими однолітками, пригнічує її авторитет та принижує самооцінку, тому заслуговує на справедливе покарання.

Свідок ОСОБА_10 у присутності законного представника ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначив, що він відвідує секцію з дзюдо в ФСТ «Динамо». На початку війни до ФСТ «Динамо» разом з тренером переїхали вихованці КЗ «Оріхівська ДЮСШ», в тому числі й ОСОБА_2 . Одного разу ОСОБА_4 на тренуванні зламала ключицю та тренер ОСОБА_1 навіть не підійшла до неї для надання допомоги. Зазначає, що у ОСОБА_4 з тренером ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація та в подальшому остання почала принижувати ОСОБА_4 . Більш того, син тренера Ренат заохочував інших вихованців секції принижувати ОСОБА_4 , на що ОСОБА_1 жодним чином не реагувала. Вказані ситуації дуже вплинули на психічний стан ОСОБА_4 та вона навіть не хотіла більше займатись спортом. Зауважує на тому, що він завжди підтримав ОСОБА_4 , через що вихованці почали його принижувати також. На сьогодні від пеерйшов до іншого спортивного клубу через конфлікнту ситуацію, яка сталась в ФСТ «Динамо».

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, виходжу з наступного.

Частиною 1 ст.173-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Згідно п.3-1 ст.1 Закону України «Про освіту», булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Отже, з наведених норм законодавства, які визначають поняття та склад булінгу (цькування), випливає, що для наявності складу вказаного правопорушення достатнім є підтвердження систематичності (повторюваності) такого ігнорування незалежно від кількості потерпілих, стосовно яких воно було направлено, наявності сторін, а також дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Відповідно до п.1 ст.21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічним працівником закладу позашкільної освіти повинна бути особа з високими моральними якостями, яка має вищу педагогічну або іншу фахову освіту, належний рівень професійної підготовки, здійснює педагогічну діяльність, забезпечує результативність та якість своєї роботи, фізичний та психічний стан здоров`я якої дозволяє виконувати професійні обов`язки в закладах позашкільної освіти. Педагогічним працівником закладу позашкільної освіти може бути також народний умілець з високими моральними якостями за умови забезпечення належної результативності освітнього процесу.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключаютъ приниження честі та гідності дитини.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, встановлюється, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Так, провина ОСОБА_1 достовірно підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 907147 від 27.03.2024, рапортом старшого чергового Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області № 3122 від 12.02.2024; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.02.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 12.02.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 22.02.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 25.03.2024; копією паспорту ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_10 від 12.03.2024; копією листа ОСОБА_6 від 29.01.2024; копією листа ОСОБА_6 від 13.02.2024; копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 наполягала на тому, що після переходу ОСОБА_2 до іншої групи вона не розмовляла з дівчиною, не чіпала та жодним чином не цькувала її, оскільки не була її тренером, але суддя не погоджується з вказаними доводами правопорушниці з огляду на таке.

У судовому засіданні встановлено, та вказаний факт не оспорювали сторони у судовому засіданні, що до 09.11.2023 ОСОБА_5 була вихованицею тренера-вихователя ОСОБА_1 у закладі позашкільної освіти КЗ «Оріхівська ДЮСШ», тобто вони являлись учасниками освітнього виховного процесу. Далі, 09 листопада 2023 року наказом директора КЗ «Оріхівська ДЮСШ» ОСОБА_12 № -30ОД віл 09.11.2023, ОСОБА_2 було відраховано з групи № 7 базової підготовки по першому року навчання.

Водночас, як пояснила у судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_2 , саме після переведення до іншої спортивної школи її колишній тренер ОСОБА_1 , яка постійно перебувала на усіх тренуваннях, частина яких проводилась спільно з усіма вихованцями усіх трьох шкіл, змінила до неї ставлення та стала налаштовувати дітей проти неї, тим самим бажаючи її ізолювати від спілкування із однолітками. Як наслідок вказаних ситуацій вона стала розгубленою, неуважною, зневірилась в собі, в неї зникло бажання ходити на тренування, внаслідок чого 14 листопада 2023 року вона отримала травму, що підтверджується довідкою № 5522 від 14.11.2023. Після виходу її з лікарняного цькування з боку тренера ОСОБА_1 та її сина Рената продовжилось.

У судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_10 , який підтвердив факт скоєння булінгу тренером ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 в період з листопада 2023 року до 28 січня 2024 року, зокрема: звертання з використанням у своїй розмові слів, які принижують дитину, зневажливе ставлення, чіпляння із безпричинними зауваженнями тощо, які відбувались у присутності інших дітей у тренувальному залі.

Отже, беручи до уваги, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були учасниками освітнього процесу, після переведення дитини до іншої групи їх відносини як тренера та вихованиці не припинились через проведення спільних тренувань у загальному залі, ОСОБА_2 сприймала ОСОБА_1 як тренера, вимоги та зауваження якого вона повинна виконувати з огляду на посаду та вік, доведення у судовому засіданні фактів створення саме для ОСОБА_2 з боку тренера ОСОБА_1 із залученням її сина системних подій, наслідками яких становилось її приниження, насміхання та образи у присутності інших вихованців спортивної школи, що вплинуло на психічний стан неповнолітньої дитини, такі події відбувались тривалий час та мали системний характер, отже, суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак булінгу щодо неповнолітньої ОСОБА_2 .

Водночас, суддя зазначає, що наявність позитивних характеристик, нагород за спортивні змагання, а також схвальні відгуки від інших вихованців та їх батьків у бік ОСОБА_13 , надані стороною захисту у судовому засіданні, не спростовують факт вчинення ОСОБА_13 . булінгу саме щодо ОСОБА_2 .

Оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини даної справи, доходжу висновку про те, що ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Разом з цим, відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Беручи до уваги те, що з моменту виявлення правопорушення, яке було вчинено ОСОБА_1 (у період часу з листопада 2023 року до 28 січня 2024 року) до дня розгляду справи в суді сплив трьохмісячний строк, впродовж якого можливе притягнення до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-4 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена учасниками процесу протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги.

Суддя: Ю.О. Пивоварова