Справа № 209/6541/24
Провадження № 3/209/1545/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Левицька Н.В.розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП ,-

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2024 року до Дніпровського районного суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з Відділення поліції № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 06 серпня 2024 року приблизно о 08.00 год. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 06.08.2024 року приблизно о 08.00 год. самовільно залишив місце проживання та в ніч з 06.08.2024 по 07.08.2024 ночував у під`їзді невідомого будинку, таким чином наражаючи себе на небезпеку, чим ОСОБА_1 порушила Закон України «Про охорону дитинства». Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Крім того, 13 серпня 2024 року приблизно о 14.30 год. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 13.08.2024 року не ночував вдома та бродяжничав містом наражаючи себе на небезпеку, втікав від поліцейських, був знайдений 14.08.2024 року приблизно о 12.50 год., таким чином ОСОБА_1 порушила Закон України «Про охорону дитинства». Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

11 вересня 2024 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Дудник О.С. надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_1 виховує свого сина з дотриманням прав, які гарантовані дитині ЗУ «Про охорону дитинства» та забезпечує умови, необхідні для всебічного розвитку дитини, так ОСОБА_3 навчається в КЗ «Ліцей № 30», відвідує додатково репетиторів та спортивні секції. ОСОБА_1 одна виховує двох дітей, у зв`язку із чим вимушена працювати на двох роботах та відповідно не має можливості постійно бути пруч із своїм сином та відгородити його від негативного впливу зовнішніх факторів. Акуентує увагу суду, що до 07.08.2024 року жодних нарікань з боку правоохоронних органів до ОСОБА_1 з приводу її дітей не було, до адміністративної чи кримінальної відповідальності вона не притягувалась. Після обставин, які стали причиною для складання протоколів, ОСОБА_1 зі своїм сином звернулась до психолога задя надання йому професійної психологічної допомоги щоб не допустити в подальшому подібних випадків.

Окрім цього, 19 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дудник О.С. долучив до матеріалів справи позитивну характеристику ОСОБА_3 учня 4-А класу затверджену директором Ліцею № 30 І.Кардашовою та класним керівником ОСОБА_4 , характеристику КЗ «Будинок дитячої творчості» КМР №64 від 16.09.2024 року, пояснення репетитора ОСОБА_5 від 13.09.2024 року та довідку від практичного психолога ОСОБА_6 від 10.09.2024 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Дудник О.С. своє клопотання від 11 вересня 2024 року підтримав та просив суд закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що правоохоронним органом не надано достатніх доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 не виконує чи неналежно виконує свої обов`язки, як матері.

ОСОБА_1 надаючи пояснення суду, заперечила вчинення нею правопорушення та додатково пояснила суду, що вона як мати, вживає усіх заходів для виховання сина і забезпечує йому належні умови життя, приділяє увагу вихованню, здоров`ю та навчанню. Просить суд врахувати, що після того, як син самовільно залишив місце проживання, вона разом із ним звернулася до психолога задля надання дитині професійної психологічної допомоги щоб не допустити в подальшому подібних випадків, а тому вважає, що вона не порушувала Закон України «Про охорону дитинства».

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Дудник О.С., вивчивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 215856 від 07.08.2024 року, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 215894 від 14.08.2024 року, довідку за матеріалом ЄО № 9885 від 07.08.2024 року складенк інспектором СЮП ВП Кам`янського РУП К.Білик від 19.08.2024 року, лист начальника ВП № 1 Кам`янського РУП Є.Кучугури начальнику служби у справах дітей КМР №44.1./13-7301 від 14.08.2024 року, лист начальника ВП № 1 Кам`янського РУП Є.Кучугури директору КЗ «ЦНСП» КМР № 44.1./13-7302 від 14.08.2024 року; письмові пояснення; характеристики ОСОБА_2 ; суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в пункті 16 своєї постанови від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення інспектором поліції має бути розкрито таку ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення як «ухилення від виконання батьківських обов`язків».

Згідно із ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 62 Конституції України прямо вказує, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Положеннями ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Нормами ч.1 ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналізуючи у сукупності викладені в протоколах обставини, докази по справі, суд встановив, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винуватість ОСОБА_1 щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Самі по собі наведені у протоколах про адміністративні правопорушення обставини, а саме те, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина та порушила Закон України «Про охорону дитинства», оскільки останній, 06.08.2024 року приблизно о 08.00 год. самовільно залишив місце проживання та в ніч з 06.08.2024 по 07.08.2024 ночував у під`їзді невідомого будинку, таким чином наражаючи себе на небезпеку та який 13.08.2024 року не ночував вдома та бродяжничав містом наражаючи себе на небезпеку, втікав від поліцейських, і був знайдений 14.08.2024 року приблизно о 12.50 год.,не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як мати, ухилялася чи не виконувала покладені на неї обов`язки по вихованню дитини.

Суд звертає увагу, що під час оформлення протоколів про адміністративне правопорушення, представниками органу поліції не було надано належну правову оцінку обставинам, за яких ОСОБА_1 повідомляла про обставини не повернення сина додому, її поведінку щодо пошуків сина, а також те, що її син, ОСОБА_2 має позитивні характеристики з Ліцею в якому навчається, з будинку дитячої творчості, відвідує психолога для надання йому професійної психологічної допомоги щоб не допустити в подальшому подібних випадків, та те, що ОСОБА_1 сама виховує двох дітей та вимушена працювати на двох роботах задля їх утримання, що в сукупності з іншими обставинами не може вказувати про ухилення нею від виконання батьківських обов`язків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме його об`єктивної сторони, яка полягає в ухиленні від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей, а також суб`єктивної сторони, яка характеризується відсутністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст.247, ст. ст. 283-284, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.В. Левицька