Справа №591/1598/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О.В.
Номер провадження 33/816/917/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шевченка Д.С., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Д.С. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 серпня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 04 лютого 2024 року о 11 год. 48 хв. керував автомобілем «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 в м. Суми по проспекту Свободи в районі будинку № 48 А, в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у медичному закладі, що підтверджується висновком на стан наркотичного сп`яніння КНП СОР «ОКМЦСНЗ» № 105 від 06 лютого 2024 року, чим порушив п. 2.9 а ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Шевченко Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 серпня 2024 року, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що матеріали справи не містять жодного доказу підтвердження законності причин зупинки ОСОБА_1 , на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Вказана ознака сп`яніння: «поведінка, що не відповідає обстановці», в діях ОСОБА_1 була відсутня, оскільки останній був обурений безпідставною зупинкою та незаконними діями працівників поліції. Тому, його поведінка на незаконні дії поліцейських була логічною, розсудливою та повністю відповідала ситуації, притаманній нормальній, адекватній людині.

Окрім цього, зіниці очей ОСОБА_1 не перевірялися, а тому ознака «звужені зіниці, які не реагують на світло» є безпідставними. Також ознака «неприродна блідість» не знаходить свого підтвердження та не відповідає реальним обставинам події.

Таким чином, вбачається порушення поліцейськими п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки ОСОБА_1 не мав жодних ознак сп`яніння та не піддягав медичному огляду.

Крім того, рапорт працівника поліції у розумінні ст. 251 КУпАП не є доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський є представником суб`єкта владних повноважень та зацікавленою особою, а тому об`єктивність даного документа викликає розумний сумнів.

Також, працівники поліції проігнорували положення КУпАП та порушили порядок і процедуру проведення огляду особи на стан наркотичного сп`яніння, оскільки не запропонували ОСОБА_1 огляд на місці зупинки транспортного засобу, а відразу наказали їхати до лікарні.

Як вбачається із матеріалів справи, підстав для здійснення огляду виникла у працівників поліції о 11 год. 52 хв. 04 лютого 2024 року, тобто із врахуванням вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП, кінцевим часом для проведення огляду є 13 год. 52 хв.

Проте, як вбачається із відеозаписів, лише о 16 год. 04 хв. лікар завершив процедуру огляду, що перевищує допустимі можливі строку його проведення.

Окрім цього, лікар не зважаючи на те, що ОСОБА_1 фізіологічно та за станом здоров`я не міг здати зразки біологічного середовища у виді сечі, навіть після вживання великої кількості рідини, та наявності прохання останнього відібрати у нього будь-які інші зразки біологічного середовища, не забезпечив можливість відібрання в останнього зразки крові, що вплинуло на недійсність висновку лікаря.

Апелянт зауважує про те, що висновок лікаря був складений раніше отриманого результату проведеного лабораторного дослідження біосередовища ОСОБА_1 , що є недопустимим. Також вказаний документ не був оголошений останньому та не вручений йому.

Також, ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортного засобу, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП.

Матеріали справи не містять складений акт медичного огляду, що підтверджує порушення працівниками поліції порядку хронології дій.

Протокол про адміністративне правопорушення було складено 12 лютого 2024 року, тоді як зупинка транспортного засобу і огляд був проведений 04 лютого 2024 року, що є порушенням.

Отже, ретельно дослідивши та перевіривши усі наявні в справі докази, апелянт приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 із адвокатом Шевченком Д.С., які подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримався в повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 12 лютого 2024 року серії ААД № 698850;

- висновку КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» від 06 лютого 2024 року № 105, відповідно якого ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння викликаного амфетамінами;

- відеозаписів зі відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані наркотичного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписів відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери працівників поліції вбачається, як 04 лютого 2024 року близько 11 год. 48 хв. по проспекту Свободи в районі будинку № 48 А в м. Суми було зупинено автомобіль «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Водію ОСОБА_1 працівниками поліції було оголошено причину зупинки, а саме численні виконання маневрів керованого ним автомобіля із перестроювання між автомобілями, які рухаються в попутному напрямку.

Під час перевірки особи водія, працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло). Вказана ознака була встановлена працівником поліції, шляхом просвітлення ліхтарем очей ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Лікарем було проведено візуальний огляд ОСОБА_1 та надано можливість здати зразки біологічного середовища, сечі. Зважаючи на твердження останнього про не можливість фізіологічно здати зразки сечі, лікар надав час ОСОБА_1 .

Після спливу певного проміжку часу, ОСОБА_1 здав біологічне середовища, у вмісті якого виявлено зразки амфетаміну.

Жодних заперечень щодо процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 не висловлював.

Так, зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд оцінює вище вказані докази як належними та допустимими, які узгоджуються між собою, а тому підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності з іншими доказами, підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Підстав ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, та нічим не спростовані апелянтом.

Доводи захисника Шевченка Д.С. про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , спростовується дослідженими відеозаписами, якими зафіксовано рух транспортного засобу «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , між потоками машин та здійснення численних маневрів між ними, тим самим створювалася небезпека для інших водіїв.

Так, вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу.

Разом з цим, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національну поліцію», зупинка транспортного засобу є компетенцією поліцейського та його дії можуть бути оскаржені в порядку встановленим законом. Однак, як вбачається з матеріалів судового провадження дії службової особи, яка складала протокол та фіксувала правопорушення в порядку, передбаченому чинним законодавством апелянтом не оскаржувалися. Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Крім того, всупереч доводам апелянта, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння

Відповідно до п.п.2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вирішення їх наявності чи відсутності відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в наркотичному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.

Таким чином, доводи адвоката Шевченка Д.С. про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння носять суб`єктивний характер.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рапорт поліцейського від 04 лютого 2024 року не є доказом по справі, не приймаються до уваги, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, які є у матеріалах справи.

Крім того, рапорт, складений уповноваженою особою за встановленою формою, містить у собі необхідні реквізити та інформацію, яка посвідчує певні події та факти, долучається до протоколу про адміністративне правопорушення як основний доказ вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, посилання апелянта на те, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам п.12 розділу ІІ вищевказаної Інструкції.

Доводи сторони захисту про те, що лікарем не було запропоновано надати зразки іншого біологічного середовища для проведення лабораторного дослідження, суд апеляційної інстанції, враховуючи відсутність об`єктивних обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 в умовах медичного закладу здати біологічний зразок у вигляді сечі, розцінює як форму захисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення. На переконання апеляційного суду, у лікаря-нарколога при встановлених обставинах була відсутня необхідність застосовувати п.13 розділу ІІІ Інструкції №1452/735.

Окрім цього, як вбачається із долучених відеозаписів, ОСОБА_1 надався тривалий час для здачі біологічного середовища, сечі, враховуючи фізіологічні потреби людини.

Відповідно до п.9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, вказана норма не регулює час складання висновку лікаря та протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, слід звернути увагу, що поліцейський має забезпечити доставку осіб до медзакладу не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а не зупинки транспортного засобу. Як вбачається з відеозаписів, поліцейський виявив підставу для проведення огляду ОСОБА_1 в медичному закладі та запропонував проїхати до закладу охорони здоров`я о 11 год. 52 хв. 04 лютого 2024 року, а доставлено останнього до лікаря-нарколога об 12 год. 30 хв., що відповідає вимогам п.9 р.ІІ Інструкції.

Твердження апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено не в день вчинення правопорушення, не є істотним порушенням вимог закону з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 7, 8, 15, 16 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Як встановлено з матеріалів справи, на підставі отриманих лабораторних досліджень було складено медичний висновок 06 лютого 2024 року, а після отримання вказаного висновку працівниками поліції 12 лютого 2024 року було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №698850 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищевказаними пунктами не встановлено обов`язок складення медичного висновку та протоколу про адміністративне правопорушення в день направлення особи на огляд, а зазначено, що медичний висновок складається в будь-якому випадку незалежно від результатів лабораторних досліджень та встановлення наявності чи відсутності сп`яніння, а відповідно до вимог КУпАП протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складається, зокрема, у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який встановлено в порядку, передбаченому законом, тобто після отримання медичного висновку про встановлення факту перебування водія у стані сп`яніння.

Щодо посилань апелянта про те, акт огляду був складений ще до проведення медичного огляду ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає необґрунтованими. Так, апелянтом не надано доказів на спростування медичного висновку - копію акту медичного висновку, клопотання про витребування цих доказів не було заявлено.

Стосовно доводів апеляційної скарги про невручення ОСОБА_1 висновку щодо результатів медичного огляду слід зазначити наступне.

04 лютого 2024 року після відібрання у ОСОБА_1 біологічного матеріалу для проведення аналізу, працівниками поліції було повідомлено його про необхідність з`явитися до лікарні для вручення висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За такого, останній знав про дату складення висновку та мав можливість з`явитись для його отримання.

Що стосується доводів апелянта, про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом і в матеріалах справи немає будь-яких даних про його відсторонення, то слід зазначити, що ст. 266 КУпАП в частині відсторонення водія від керування транспортним засобом не містить вимоги щодо долучення до матеріалів справи будь-яких даних, які б підтверджували цей факт.

Крім того, слід зазначити, що не відсторонення працівниками поліції від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, якщо така вина у вчиненні правопорушення доведена у встановленому законом порядку.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, згідно встановлених норм закону України.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Д.С., апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Д.С. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.