Справа № 188/2297/23
Провадження № 3/188/201/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Бурда П.О., розглянувши в смт Петропавлівка матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла від відділення поліції № 4 Синельниківського РУП ГУНП у Дніпропетровській області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його представника адвоката Власенкова А.С.,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2023 о 19 годині 50 хвилин в смт Петропавлівка по вул. Соборній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ-21150» державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. На вимогу пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку у медичному закладі чи за допомогою приладу «Драгер» водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину у вчиненні цього адміністративного правопорушення не визнав. Він стверджував, що не керував автомобілем, що до магазину «Варус» на вулиці Соборній його підвіз на цьому автомобілі його товариш, який зараз проходить службу в зоні бойових дій. В автомобілі ОСОБА_1 чекав дружину, а щоб зігрітися, сів на місце водія і ввімкнув обігрівач. Коли під`їхала поліція, автомобіль був припаркований перед магазином, і знаходився в нерухомому стані; працівник поліції не вчиняв жодних дій для встановлення наявності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння і не вказував ОСОБА_1 про наявність таких ознак як підставу для проведення його огляду на стан сп`яніння; ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера і неодноразово проходив цей огляд, що підтверджується відео з камер, він також не заявляв про свою відмову від проходження медичного огляду в медичній установі, а також надавав свою згоду на це. Він вказував на наявність з особами, які склали протокол, особистих неприязних стосунків, що склалися, коли вони разом працювали у поліції.

Вислухавши показання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вивчивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 273490 від 21.11.2023, від підпису якого ОСОБА_1 відмовився; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено, що ОСОБА_1 від огляду відмовився; рапорт інспектора СРПП відділення поліції № 4 Синельниківського РУП ГУНП у Дніпропетровській області Старини О.В., який виїжджав на місце події разом із працівником поліції ОСОБА_2 , де вони фіксували правопорушення на нагрудні відеокамери, і детально виклав обставини правопорушення у цьому рапорті; рапорт помічника чергового відділення поліції № 4 Синельниківського РУП ГУНП у Дніпропетровській області про реєстрацію в ЄО за № 2769 від 21.11.2023 повідомлення зі служби 102 про те, що 21.11.2023 о 19.050 за адресою: смт Петропавлівка, вул. Соборна водій автомобіля «ВАЗ-2115» державний номерний знак НОМЕР_2 заїхав на бордюр і водій знаходиться в дуже нетверезому стані, заявник ОСОБА_3 ; направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі: КНП «Першотравенська МЛ» від 21.11.2023, де зазначено про відмову від отримання цього направлення; копію постанови серії БАД № 275214 від 21.11.2023 про накладення на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП, що виразилося у відсутності посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб, поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальності; передивившись два диски з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , додані до протоколу про адміністративне правопорушення в якості речових доказів, суд зазначає таке.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно з п. 4.1 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України (254к/96-ВР) має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України (254к/96-ВР) і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України) (254к/96-ВР).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист основоположних прав і свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ у багатьох рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні ЄСПЛ «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із яких будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли надалі своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

У рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року ЄСПЛ у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді цієї справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

З пунктів 2-4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Із аналізу зазначених норм права випливає висновок, що для того, щоб вимога поліцейського до водія про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була правомірною, необхідна наявність достатніх підстав вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики ЄСПЛ, який притримується у своїх рішеннях правової позиції, за якою суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення у справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За приписами пунктів 4 та 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

При перегляді відеозапису, доданого до цього протоколу, підтверджено обставини, викладені як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у інших документах, доданих до нього і спростовані заперечення ОСОБА_1 .

Відеозапис починається із моменту, коли автомобіль марки «ВАЗ-2115» державний номерний знак НОМЕР_2 стоїть біля магазину «Варус» по вулиці Соборній в смт Петропавлівка на пішохідній площадці, куди заїхати можливо тільки через бордюр, при цьому працює сигнал лівого повороту і ОСОБА_1 знаходиться за кермом, звідки тільки на повторну вимогу поліцейського виходить, не заперечуючи у цей момент, що керував транспортним засобом і не розповідаючи про товариша, прізвища якого він не назвав в судовому засіданні, але стверджував, що той його привіз. Отже, є всі підстави для встановлення факту керування ОСОБА_1 цим транспортним засобом.

У ОСОБА_1 при перегляді відеозапису судом виявлено передбачені законодавством ознаки алкогольного сп`яніння: порушення координації рухів; порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці. Суд не міг перевірити наявність запах у алкоголю з порожнини рота ОСОБА_1 , однак його поведінка свідчила про стан сп`яніння. Отже, наданий суду запис фіксації портативними відеореєстраторами поліцейських факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, містить переконливі доказів наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, які могли би бути законною підставою вимагати від водія проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Під час трьох спроб пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу алкотестера внаслідок того, що ОСОБА_1 недостатньо дмухав у трубку алкотестера, не відбувалося клацання приладу, про що ОСОБА_1 повідомляв поліцейський, показуючи напис на приладі про недостатність повітря для проведення аналізу, який ОСОБА_1 бачив і не оспорював, але надалі зовсім відмовився від цього тесту.

Крім того, враховуючи неспроможність або небажання ОСОБА_1 пройти належним чином огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу працівники поліції неодноразово пропонували йому забезпечити проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я, але він відмовився отримувати направлення до медичного закладу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Наведені обставини свідчать про дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП.

Таким чином, суду надано достатньо належних і допустимих доказів викладених у вказаному протоколі обставин, які узгоджені між собою: копію відеозапису з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, акт про відмову від огляду на стан сп`яніння із застосуванням алкотестера, направлення на огляд до медичного закладу, що дозволяє поза розумним сумнівом визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відмова ОСОБА_1 від підпису та отримання протоколу, пояснень, акту та направлення та неодноразове попередження його про те, що ведеться відеозапис, свідчать про те, що його право на захист не було порушено.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Справа «Проніна проти України», № 63566/00, рішення від 18 липня 2006 року, § 23, ЄСПЛ).

Керуючись ст. ст. 7, 9, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 245, 251, 266, 280, п. 1 ч.1 ст. 284, ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винуватим ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Зобов`язати ОСОБА_1 сплатити штраф протягом 15 днів від дня вручення (отримання) постанови за справою про адміністративне правопорушення в установу банку і копію платіжного документу подати до суду.

Своєчасно несплачений штраф стягнути в примусовому порядку з ОСОБА_1 у подвійному розмірі штрафу, визначеного у цій постанові, тобто в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя П. О. Бурда