ЄУН 389/1095/23 Провадження №3/389/473/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Богданова Олена Едуардівна, розглянувши в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області матеріали, які надійшли від Відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП на запит суду не надано, посвідчення водія НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_3 , до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №189272 від 04.04.2023, ОСОБА_1 , 04.04.2023 о 20:25 годині, на автошляху Н-01 у м.Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, керував транспортним засобом «HYUNDAI SONATA LF», державний номерний знак НОМЕР_4 , з знаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови та координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» та закладі охорони здоров`я «КОНД» відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду для розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Харченко С.В, 28.01.2024, надав до суду клопотання про закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Клопотання аргументовано наступним. За відсутності доказів того, що ОСОБА_1 порушив правила доружнього руху, зупинка останнього працівниками поліції та вимоги пред`явлення документів на право керування працівників поліції є неправомірними. Наданий працівниками поліції відеозапис є неповним, не розкриває суті порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом. Протокол про адміністративне правопорушення, який є джерелом доказів у справі, не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки: протокол складнено нерозбірливо, працівниками поліції ОСОБА_1 не роз`яснені його права, не залучено свідків правопорушення, що є обов`язковим. Поліцейськими порушено порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки фактично ОСОБА_1 не направлявся у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, працівники поліції здійснювали тиск на останнього з метою складання протоколу за ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, що, у сукупності з іншими доказами, свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалв за ст.130 КУпАП і не узгодженням з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

З метою дотримання розумних строків розгляду даного провадження, суддя вважає за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Харченка С.В., на підставі наявних у справі доказів.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівника міліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, врегульований порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським, з використанням спеціальних технічних засобів, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Передумовою проведення огляду є зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, визначені п.3 розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, яка не відповідає обстановці.

Відповідно до пунктів 6, 7 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 5, 6 Розділу ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Отже, положеннями вищевказаних нормативних актів чітко установлено, що поліцейські мають запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст.266 КУпАП (пункт 7 Розділу І Інструкції).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, вважається недійсним.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто, з метою керування. Проте, зазначення «водій» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні статті 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані. Таким чином, знаходження біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Верховний Суд у справі № 338/1/17 від 26.04.2018 у своїй постанові роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст.251 КУпАП, працівники мають надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення. Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 № 100, поліція використовує технічні засоби нагрудні відеокамери (відеореєстратори). Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п.1.3 Розділу І Інструкції). Відповідно до п.3.3. Розділу III вищенаведеної Інструкції, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п.3.5 Розділу ІІІ Інструкції, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пунктом 2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини, і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

В ст.19 Закону України «Про міжнародні договорами», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права. Так, у п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема, спосіб отримання доказів, було справедливим.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішеннях від 30.05.2013 у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу ст.129 Конституції України,ст.6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи або перекваліфікувати її дії. Крім того, відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Вказані положення Конституції України поширюються і на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Враховуючи викладене вище та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, встановлюю наступне.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №189272 від 04.04.2023, який за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП, є підставою для подальшого провадження у справі, однак не може бути самостійним та достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Так, сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, і за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, через положення ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду як доказ вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності у сукупності з іншими доказами.

Не приймаю до уваги заперечення представника ОСОБА_1 в частині невідповідності протоколу вимогам ст.256 КУпАП, оскільки його складено розбірливо, він не містить виправлень, містить вказівку на роз`яснення ОСОБА_1 його прав, у встановленому законом порядку у присутності свідків. При цьому протокол про адміністративне правопорушення містить дані щодо свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , вказівку на долучення до матеріалів справи письмових пояснень вказаних свідків, акту, направлення, зобов`язання та відеофіксації.

Зобов`язання ОСОБА_1 від 04.04.2023 свідчить про те, що останній зобов`язався не керувати транспортними засобами, у тому числі HYUNDAI, державний номерний знак НОМЕР_4 , до повного протрезвіння, у зв`язку з відстороненням його від керування.

Лист КНП «Знам`янська міська лікарня ім.А.В. Лисенка» Знам`янської ради від 12.05.2020 не приймаю до уваги, оскільки відсутні відомості щодо його актуальності станом на 04.04.2023.

Лист КНП «Знам`янська міська лікарня ім.А.В. Лисенка» Знам`янської ради від 20.03.2023 відповідно до якого вказана лікарня тимчасово, до отримання відповідних сертифікатів, не проводила медичні огляди на стан сп`яніння, не приймається до уваги, оскільки він не підтверджує неможливість у неробочий час саме 04.04.2023 провести необхідний огляд вказаним медичним закладом, тож незрозуміло з яких підстав направлення видавалось в КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради», а не до найближчого медичного закладу, що свідчить про порушення пункту 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не приймаю до уваги: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до у присутності свідків, зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager Alkotest 6820»; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.04.2023, відповідно до якого медичний огляд в КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» не проводився за відмови ОСОБА_1 та аналогічні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до яких 04.04.2023 приблизно о 21:35 годині ОСОБА_1 у їх присутності було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» або в закладі охорони здоров`я, від чого останній відмовився, як відмовився від надання пояснень та підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки відомості викладені у них нічим не підтверджені, більш того, спростовані дослідженим відеозаписом.

Так, з дослідженого відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 , 04.04.2023 о 20:25 годині, на автошляху Н-01 у м.Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, керував транспортним засобом «HYUNDAI SONATA LF», державний номерний знак НОМЕР_4 ., чітко видно, що працівники поліції під`їхали до автомобіля, який стояв на узбіччі і біля нього перебував ОСОБА_1 , який вів себе адекватно ситуації, виконував розпорядження працівників поліції, не заперечував, що не має при собі свідоцтва про право керування транспортним засобом.

При цьому вказаний відеозапис не містить фіксації пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом та не підтверджує наявності свідків ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час роз`яснення прав, ні під час пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння на місці чи у лікарні. У тому числі відеозаписом не підтверджено наявність свідків, відповідно до пояснень останніх, 04.04.2023 приблизно о 21:35 годині.

Посилання представника ОСОБА_1 на неправомірність зупинки транспортного засобу те перевірка документів на право керування не приймаються до уваги, оскільки предметом розгляду даної справи є порушення саме ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що під час судового розгляду не встановлено наявності належних, допустимих та беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП необхідно закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 130, 221, 245, 247, 248, 266, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.Е. Богданова