Справа № 450/1306/24 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 33/811/1281/24 Доповідач в 2-й інстанції: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

з участю захисника-адвоката Гриневича М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 травня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 травня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 12.03.2024 о 16 год. 30 в с.Сокільники, Львівського району Львівської області на автодорозі Західний обхід м.Львова 8 км + 020 м, керував автомобілем Hyundai Tucson, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, водій відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На згадану постанову захисник Гриневич М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді; скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження захисник зазначає, що між ним та ОСОБА_1 04 серпня 2024 року укладено договір про надання правової допомоги та через сайт судової влади та єдиний реєстр судових рішень він ознайомився із постановою суду першої інстанції, а відтак вважає, що строк пропущено ним з поважних підстав.

Заслухавши пояснення захисника Гриневича М.М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вимоги апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід відмовити, а матеріали апеляційної скарги повернути апелянту з таких підстав.

Апеляційний суд не вбачає правових підстав для поновлення захиснику Гриневичу М.М. строку апеляційного оскарження судового рішення і доводи щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження до уваги не бере.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, прокурором протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, апеляційним судом повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення.

Визначений законом строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення надає стороні достатньо часу для прийняття рішення щодо подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення правової позиції.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Як вбачається з матеріалів справи 07 червня 2024 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 травня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП.

30 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського апеляційного суду з клопотанням про повернення його апеляційної скарги без розгляду.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 липня 2024 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 закрито у зв`язку із відмовою останнього від апеляційної скарги.

06 серпня 2024 року захисник Гриневич М.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вищезазначену постанову разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Хоча ст. 294 КУпАП містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку.

Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право в межах визначеного процесуального строку; процесуальну поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням.

Доводити поважність пропуску строку повинна особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного строку.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справи «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України». Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Твердження захисника Гриневича М.М. в клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження про те, що 04.08.2024 ним укладено договір про надання правової допомоги з ОСОБА_1 та лише після цього він ознайомився з текстом постанови на сайті Судової влади не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи міститься клопотання адвоката Гриневича М.М. від 19.07.2024 про відкладення розгляду справи, а також додано ордер на надання ним правничої допомоги ОСОБА_1 № 2-10/07/2024 від 10.07.2024.

Окрім цього, як зазначено вище, 07 червня 2024 року ОСОБА_1 уже скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 31.05.2024, проте відмовився від поданої ним апеляційної скарги.

У рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачилися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлені нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

На думку апеляційного суду наведені в обставини не дають підстав для визнання зазначених апелянтом причин пропуску апеляційного оскарження поважними, й у поновленні строку апеляційного оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Відмовити захиснику Гриневичу Михайлу Миколайовичу у поновленні строку апеляційного оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 травня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Гриневича Михайла Миколайовича повернути апелянту.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА