Код суду 233 № 233/1147/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м.Костянтинівка

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Кожевник О.А, за участю особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника Штукіна В.А., розглянувши матеріали адміністративної справи які надійшли з Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Хомутець, Полтавської області, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який зареэстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, якому роз`яснені права передбачені ст. 10, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2024 року об 11 год. 52 хв. в м. Костянтинівка по вул. Леваневського біля буд. 16 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку з застосуванням спеціального технічного приладу Alcotester Drager 7510, результат 0,49 проміле, тест № 78. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.9 а ПДР за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно протоколу серії ААД №735962 водій ОСОБА_1 15 лютого 2024 року об 11 год. 52 хв. в м. Костянтинівка по вул. Леваневського біля буд. 16 керував транспортним засобом в той час як щодо нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Ужгородського міського відділу ДВС ВП № 53837348 від 05.06.2018. Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги ст. 15 ЗУ «Про державний рух» за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні 22 березня 2024 року захисник ОСОБА_2 заявив клопотання про витребовування журналу обліку видачі повернення портативного відеореєстратора та карти пам`яті, копіювання цифрової інформації, сертифікат пристрою алкотестер, маршрутний лист екіпажу який здійснював зупинку ОСОБА_1 .

На уточнююче запитання суду захисник ОСОБА_2 у судовому засіданні 22 березня 2024 року пояснив, що не вживав заходів для самостійного отримання доказів, які зазначені в клопотанні.

Вирішуючи вказане клопотання суд відмовив у його задоволенні, зазначив наступне.

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями КУпАП чітко не врегульовано процедуру збирання доказів стороною захисту у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля(Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

Суд враховує, що стандарт доказування у кримінальних справах є найвищим, тобто таким, що передбачає максимальні вимоги до забезпечення та реалізації права особи на захист.

Ураховуючи наведене, суд визнав за можливе під час вирішення даної справи враховувати загальні підходи до процедури збирання доказів, сформовані Верховним Судом під час розгляду кримінальних проваджень.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 11.04.2019 у справі № 208/5439/16-к, суд не збирає (витребовує) докази, а зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні рівні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав. В ситуації, коли сторона захисту не була позбавлена можливості самостійно витребувати необхідну інформацію, відсутні підстави для задоволення судом клопотання про витребування зазначених доказів.

Ураховуючи наведене та вказані вище висновки щодо застосування норм права Верховного Суду, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про витребування доказів, оскільки захисник ОСОБА_2 не надав суду доказів відсутності у нього можливості самостійно витребувати необхідну інформацію. Разом з цим, суд сприяв останньому в реалізації права на отримання вказаної інформації, оголосивши по справі перерву до 18 квітня 2024 року для можливості стороні захисту самостійно отримати зазначену інформацію.

18 квітня 2024 року судове засідання не відбулось у зв`язку з хворобою захисника, про що свідчить його заява, а тому відкладено судовий розгляд на 8 травня 2024 року.

08 травня 2024 року судове засідання не відбулось у зв`язку з тим, що захисник Штукін В.В. приймав участь в апеляційному розгляді під час оскарження ухвали слідчого судді щодо запобіжного заходу до підозрюваного за ч. 7 ст. 111-1 КК України, а тому відкладено судовий розгляд на 24 травня 2024 року.

Станом на 24 травня 2024 року захисник Штукін В.А. повідомив суд, що не звертався до уповноваженого органу на складання протоколу з запитом на витребування інформації за його попереднім клопотанням адресованим суду, оскільки вважав достатньо тих матеріалів які є на розгляді у суді для вирішення питання по суті.

ОСОБА_1 просив долучити до матеріалів справи лист з ВЧ НОМЕР_1 №3033 кп/вих. від 17.04.2024 р. згідно якого командир ВЧ НОМЕР_1 просив суд не застосовувати до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік, оскільки останній виконує службові обов`язки водія медичного пункту, до кола його завдань входить також і евакуація поранених та важкохворих з зони бойових дій у стабілізаційні центри та командування має нестачу кваліфікованих водіїв.

Інших клопотань заявлено не було.

У судовому засіданні 24 травня 2024 року ОСОБА_1 свою провину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень не визнав. Пояснив, що не знав, що до нього встановлено обмеження на керування транспортним засобом, бо аліменти стягувались з його заробітної плати бухгалтером. Спочатку виконавче провадження було відкрито Миргородською виконавчою службою, а потім його передали до Ужгороду та виконання рішення про стягнення аліментів передано до ВДВС м. Ужгорода. Навіть в день зупинки на місці показував поліцейським про те, що в застосунку Дія ця інформація відсутня. Наступного дня зателефонував державному виконавцю який повідомив, що дійсно є така постанова та через відсутність заборгованості 29 лютого 2024 року тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом скасовано. Додав, що в той день виїхав з Часового Яру, поставив «швидку» водієм якої є, взяв інший автомобіль та поїхав на КСП. По дорозі його зупиняли службові особи ВСП жестом руки «махнули», але він не зупинився, лише посигналив їм, так як їхав на цивільному автомобілі, та не був зобов`язаний зупинятись. Доїхав на місце стоянки біля КСП, до нього під`їхали поліцейські та запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що він погодився. До лікарні не поїхав, бо переживав за автомобіль який взяв у керівництва. Лише потім начальник сказав, що треба було їхати до лікарні, бо драгер не завжди правильно показував. Зазначив, що в той день виконував обов`язки військової служби, (24/7), приїхав з чергування, на лікарняному або у відрядженні не перебував.

Захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позицію підзахисного. Звернув увагу суду, що правопорушення за ст. 126 ч. 3 КУПАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу, тобто коли особа, яку обмежили у праві керування свідомо керує транспортним засобом. Однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження обізнаності ОСОБА_1 про те, що його обмежили у керуванні транспортним засобом. Протокол складено поліцейським ОСОБА_3 проте огляд проводить інша особа, хто ця особа чи має вона спеціальні звання і взагалі чи є ця особа поліцейським не відомо. Крім того, поліцейські повинні мати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку технічного приладу. Сертифікат відповідності на газоаналізатор закінчився у 2015 році, нажаль на це ніхто не звертає уваги. Відповідно до п. 9 Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол, в якому обов`язково зазначають дії водія щодо ухилення від проходження медичного огляду. Проте вищезазначеного зроблено не було та в протоколі цієї відмітки, про те, що він відмовився їхати до закладу охорони здоров`я не зроблено. Не забезпечили доставку осіби до медичного закладу, адже в провину ставиться огляд в медичному закладі. В матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд, в якому він повинен був зазначити, що не бажає їхати до медичного закладу та особа відмовилась їхати до медичного закладу. З огляду на вищевикладене, вважає є всі підстави для закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

У судовому засіданні досліджено:

-інформацію зазначену у протоколах про адміністративні правопорушення серії ААД № 735962 від 15 лютого 2024 року та ААД № 735963 від 15 лютого 2024 року;

-копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 04.03.2020, ВП № 53837348 відповідно до якої стосовно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 2-264/16 від 22.09.2016;

-тестування на алкоголь до протоколу про адміністративне правопорушення, місце проведення тесту м. Костянтинівка, вул. Леваневського, 16. Огляд проводився за допомогою газоаналізатора Аlcotest 7510, номер тесту 78. Згідно з результатами огляду ОСОБА_1 об 11 годині 57 хвилин 15 лютого 2024 року перебував у стані алкогольного сп`яніння 0,49 проміле;

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, відповідно до якого, огляд проведено у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Аlcotest 7510, за результатом огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 0,49 проміле, з результатами згоден, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у вказаній графі протоколу;

-відеозапис з місця зупинки транспортного засобу та проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання адміністративного протоколу. Безперервний запис тривав 1 год. 03 хв.

З відеозапису вбачається, що поліцейські їхали за автомобілем під час зупинки автомобіля підішли до водія повідомили, про те що відбувається відеозапис та запитали чому водій не зупиняється на вимогу поліцейських? На що останній повідомив, що його зупиняли ВСП, і він їхав далі розуміючи, що його не зупиняли поліцейські, а службові особи ВСП. Надав на вимогу поліцейських посвідчення водія в застосунку Дія. Повідомив про те, що не вживав алкоголь та готовий пройти огляд. Проходить огляд на місці зупинки транспортного закладу. З відеозапису вбачається, що поліцейський запитує: «Згодні з результатом, якщо ні, ми можемо проїхати в медичний заклад, в наркологію, згодні або не згодні?» на запитання поліцейських Прідьма відповідає: «Давайте щось рішим?», на що поліцейські повідомили про те, що все згідно діючого законодавства. Поліцейський вдруге запитав чи згоден ОСОБА_1 з оглядом? Прідьма відповів: «Блін, чи записуєш?» поліцейський втретє та вчетверте звернувся до ОСОБА_4 , щоб той дав відповідь. ОСОБА_1 вагався відповісти, йому роз`яснили про те, що у разі незгоди проїхати в наркологію, процедура така ж сама, лише може прийдеться здати біологічну речовину. На 10 хв. відео зафіксовано, що Прідьма сказав: «Та згоден я». (відеозапис 4 хв. 40 сек до 10 хв. 20 сек) Відеозапис безперервний фіксує процедуру складання адміністративного протоколу. Надійшло повідомлення про те, що стосовно водія є постанова про заборону тимчасово користуватись транспортним засобом (відео 33 хв. 38 сек.) ОСОБА_1 повідомив, що посвідчення водія вилучали за несплату аліментів, потім повернули через рік (відео 37 хв.) Поліцейський запитує, чи погасив заборгованість по аліментам, на що Прідьма зазначив, що так і це обмеження знято. Показав в застосунку Дії наявність виконавчих проваджень, два закритих провадження за рішеннями суду та повідомлення про те, що виконавчих проваджень не має. (відео з 37 хв. 45 хв.) Поліцейський повідомив про те, що по їх базі рахується обмеження у праві керування транспортним засобом через заборгованість по аліментах, а тому вони зобов`язані скласти протокол. Роз`яснили ОСОБА_1 , що йому треба взяти довідку про відсутність заборгованості та надати на розгляд суду, для того щоб було в його користь. Під час спілкування намагався додзвонитись до державного виконавця.

Крім того, в судовому засіданні досліджено надану захисником постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керуванні транспортним засобом від 29.04.2024 року, зі змісту якої встановлено, що станом на 29.02.2024 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Суддя заслухавши ОСОБА_1 , захисника Штукіна В.А. дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

Згідно з положенням ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 126 КУПАП суддя зазначає наступне.

Статтею 126 частиною 3 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діях зазначеної особи складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто, склад даного адміністративного правопорушення буде повним в разі, коли особа, знаючи, що її обмежили у праві керування, керує транспортним засобом, отже, робить це свідомо.

Відповідно до вимог ст. 10, 11 КУпАП адміністративні правопорушення можуть бути вчинені умисно або з необережності, проте для обох форм вини згідно з диспозицією ч. 3 ст. 126 КУпАП притаманна обізнаність особи у тому, що вона є обмеженою у праві керування транспортним засобом та порушила вказане обмеження здійснюючи керування транспортним засобом.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Вказана постанова надсилається сторонам виконавчого провадження для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Із вище викладеного вбачається, що перевіряючи наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 126 ч. 3 КУпАП, суддя зобов`язаний перевірити: наявність постанови державного виконавця про його обмеження у праві керування ним транспортними засобами; факт обізнаності про наявність відносно нього постанови державного виконавця про його обмеження у праві керування ним транспортними засобами; наявність чи відсутність постанови про скасування заходів примусового виконання рішень.

Суддя зазначає, що при наявності у справі лише протоколу про адміністративне правопорушення та копії постанови держаного виконавця щодо накладення стягнення у виді обмеження правом керування, проте за відсутності доказів в обізнаності ОСОБА_1 про накладене на нього стягнення та отримання ним копії постанови держаного виконавця, є явно недостатнім для доведення наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 3 КУпАП.

Отже, в матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_1 копії постанови державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ужгородського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП № 53837348 від 04.03.2020 року про тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом.

Будь-яких доказів того, що на момент складання протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений з постановою державного виконавця від 04.03.2020 року, в матеріалах справи немає.

Як вбачається з відеозапису водій повідомив, що дійсно раніше було обмеження керувати транспортним засобом, але це провадження було закрито. ОСОБА_1 показав в застосунку Дії наявність виконавчих проваджень, два закритих провадження за рішеннями суду та повідомлення про те, що інших виконавчих проваджень не має (відео з 37 хв.-45).

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні, достовірні та допустимі докази наявності вини у будь-якій формі у діях ОСОБА_1 на керування транспортним засобом при наявності тимчасового обмеження такого права, в його діях відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, за ч. 3 ст. 126 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя зазначає наступне.

Так, частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.9 а ПДР вказує, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні дослідженими матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в м. Костянтинівка, 15 лютого 2024 року об 11 год. 57 хв в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Під час розгляду справи не встановлено порушень працівниками поліції вимог КУпАП та Конституції України, а доводи правопорушника та захисника яким надана оцінка у судовому рішенні, суд розцінює як можливість в будь-який спосіб піддати сумніву дії працівників поліції, проте на переконання суду такі порушення не можуть бути констатовані за їх відсутності. Дії працівників поліції щодо складання протоколу є такими, що відповідають чинному законодавству та підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи, зокрема й відеозаписом з нагрудної камери.

Твердження захисника, про те, що огляд проведено не уповноваженою особою спростовуються матеріалами справи.

Так, протокол щодо ОСОБА_1 складено інспектором 2 взводу 1 роти батальйону ПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області лейтенант поліції Димидовим Артем Володимировичем, згідно з результатами тесту № 78 від 15.02.2024 року оператором, яким проведено вказане тестування ОСОБА_1 зазначено ОСОБА_3 .

Доводи захисника, що матеріали справи щодо ОСОБА_1 не містять направлення до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння суд до уваги не приймає, оскільки направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану, в тому числі алкогольного, сп`яніння складається працівником поліції для лікаря, як підстава проведення лікарем огляду особи, який не згодний з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу або відмовився проходити огляд на місці та погодився проходити огляд в медичному закладі. Вся процедура огляду водія у медичному закладі проводиться виключно за участю працівників поліції, які і доставляють водія до лікарні.

З відеозапису долученого до протоколу вбачається, що поліцейський запитує: «Згодні з результатом, якщо ні, ми можемо проїхати в медичний заклад, в наркологію, згодні або не згодні?» на запитання поліцейських Прідьма відповідає: «Давайте щось рішим?», на що поліцейські повідомили про те, що все згідно діючого законодавства. Поліцейський вдруге запитав чи згоден ОСОБА_1 з оглядом? Прідьма відповів: «Блін, чи записуєш?» поліцейський втретє та вчетверте звернувся до ОСОБА_4 , щоб той дав відповідь. ОСОБА_1 вагався відповісти, йому роз`яснили про те, що у разі незгоди проїхати в наркологію, процедура така ж сама, лише може прийдеться здати біологічну речовину. На 10 хв. відео зафіксовано, що Прідьма сказав: «Та згоден я». (відеозапис 4 хв. 40 сек. до 10 хв. 20 сек.)

Як вбачається з матеріалів справи водій ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на місці зупинки, а тому у поліцейських відсутні підстави для складання направлення для проходження огляду в медичному закладі та доставки ОСОБА_1 до медичного закладу (ч. 4 ст. 266 КУпАП).

Твердження захисника ОСОБА_2 про те, що протоколі відсутня відмітка про відмову їхати до медичного закладу охорони здоров`я, адже в провину ставиться огляд в медичному закладі, на заслуговує на увагу, оскільки кваліфікуючою ознакою правопорушення, у даному випадку, став встановлений на місці зупинки стан алкогольного сп`яніння, а не відмова особи від огляду на стан сп`яніння, яка має такі ознаки.

Доводи захисника ОСОБА_2 щодо відсутності дозволу на застосування газоаналізатора Drager Alcotest 7510 на території України, через те, що сертифікат відповідності закінчив дію у 2015 році та огляд на стан сп`яніння проведений вказаним приладом є недопустимим є безпідставними з огляду на таке.

Газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за № UA-МІ/1-96-2014 від 01.09.2014 р. та відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію № 14455/2014 внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України.

Використання медичного виробу, а саме «газоаналізатору Drager Alkotest», який був завезений та реалізований на території України, та введений в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію є можливим за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування) та інших нормативних документів, що підтверджують правильність результатів вимірювання.

Наказом Держлікслужби № 1529 від 29.12.2014 р. затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в пункті 43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено, про що є інформація у відкритих джерелах Інтернет (https://qdpro.com.ua/export/document/59453)

Вiдповiдно до Порядку державної реєстрацiї медичної технiки та виробiв медичного призначення, затвердженого постановою КМУ вiд 09.11.2004 р. № 1497, на пiдставi висновкiв експертизи (випробувань) та рекомендацiй Науково-експертної ради з питань державної реєстрацiї медичних виробiв (протокол вiд 26.12.2014 № 13) було внесено до Державного реєстру медичної технiки та виробiв медичного призначення медичнi вироби серед яких, у п. 43 означались «Газоаналiзатори Drager Alcotest».

Постановою КМУ № 753 від 02.10.2013р. «Про затвердження Технічного регламенту щодо медичних виробів» наведена вище постанова скасована та на виконання ст. 5 ЗУ «Про технічний регламент та оцінку відповідностей» затверджено технічний регламент щодо медичних виробів та план заходів з його застосування.

Постановою КМУ № 94 від 13.01.2016 р. затверджено «Технічний регламент законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки» до якого увійшли вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Відповідно до Європейського стандарту EN 15964:2011 «Breath alcohol test devices other than single use devices - Requirements and test methods» -(Прилади неодноразового використання для виявляння алкоголю у видихуваному повітрі. Вимоги та методи випробування) таким приладом є газоаналізатор «Драгер», наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 1494 від 30.12.2014р. «Про прийняття європейських та міжнародних нормативних документів як національних стандартів України, змін до національних стандартів України, скасування національних стандартів України та міждержавних стандартів в Україні», прийнято як національний стандарт за позначенням ДСТУEN15964:2014 «Пристрої неодноразового використання для контролю видихуваного повітря. Вимоги та методи випробувань» (EN 15964:2011, IDT). Газоаналізатори для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Alcotest» в Україні використовуються за правилами вказаного стандарту з 01.01.2016р.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 11 Закону України "Про стандартизацію", розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 1163 "Про визначення державного підприємства, яке виконує функції національного органу стандартизації" та на виконання Програми робіт з національної стандартизації на 2022 рік прийнято Наказ ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 259 від 23.12.2022 «Про прийняття та скасування національних стандартів» прийнято національні стандарти, гармонізовані з міжнародними стандартами, методом перекладу з наданням чинності з 01 вересня 2023 року з пункту 4 частини 1 цього наказу на заміну ДСТУ OIML R 126:2014 (Доказові аналізатори видихуваного повітря. Частина 1. Метрологічні та технічні вимоги) прийнято новий стандарт ДСТУ OIML R 126-1:2022(OIML R 126-1, edition 2021, IDT)

Як вбачається з долученого уповноваженою особою на складання протоколу свідоцтва на повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alcotest 7510 OIML» зав №ARND-0029 за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ OIML R 126:2014 Доказові аналізатори видихуваного повітря. Повірка проведена 03 серпня 2023 року. З долученого до матеріалів справи тесту №78 вбачається, що поліцейські використовували саме цей технічний прилад «Alcotest 7510 OIML» зав №ARND-0029 (а.с. 25, 27).

Таким чином до проведення огляду поліцейським застосовано технічний прилад який відповідає технічним вимогам до вимірювальної техніки, а тому підстави для визнання недопустимим проведеного огляду з його застосуванням відсутні.

Щодо зауважень ОСОБА_1 про те, що він декілька разів дув у мундштук, суддя вважає необхідним звернути увагу ОСОБА_1 на те, що він самостійно образ запакований мундштук та надав його працівникам поліції (відеозапис 3 хв. 33 сек). Однак, повідомлений працівниками поліції про порядок проходження огляду, не дотримався його. Так, поліцейський говорить про те, що: «Потрібно набрати повні легені повітря та зробити видих, прилад новий, перевіряє чистоту трубки, якщо прилад чистий він буде, готовий до використання, видих потрібно робити довгий. Готовий тест №78. Видих перерваний, не потрібно дути сильно. Дути треба поволі. Друга спроба недостатній об`єм. ОСОБА_1 запитав в кого перебувають його документи. Третя спроба йде аналіз. Під час проведення аналізу поліцейський весь час повторює «дуйте, дуйте, дуйте…» але в якійсь час ОСОБА_1 зупиняє дуття у трубку приладу таким чином, дві спроби були неуспішними саме через дії ОСОБА_1 . Результат 0,49 проміле. (відеозапис 4 хв.до 7 хв. 34 сек). Як вбачається з результату тестування №78 результат чистоти приладу зазначено 0,00 проміле, деталі аналізу 0,49 проміле.

Доводи захисника про те, що поліцейські не виконали пункт 9 Інструкції та не доставили водія ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння не ґрунтуються на вимогах законодавства.

За приписами ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису встановлено, що водій погодився на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки не висловлював незгоду з його результатами, а тому зазначені події не вимагали від поліцейських вживати дії щодо доставки водія до медичного закладу.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми протиправними діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з інформацією зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення особу ОСОБА_1 встановлено згідно з посвідченням водія НОМЕР_2 виданого ТСЦ 1442 від 11.11.2017 в застосунку ДІЯ. Посвідчення водія не вилучалось.

За приписами ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, вина якої у вчиненні вказаних правопорушень повністю підтверджується доказами по справі в їх сукупності, доходжу висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 як на водія в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що буде достатнім для попередження вчинення ним інших правопорушень в подальшому.

Вирішуючи питання за клопотанням командира ВЧ НОМЕР_1 про незастосування судом стягнення у виді позбавлення права керування суддя зазначає про таке.

ОСОБА_1 як військовослужбовець повинен неухильно дотримуватись вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків…

Вищезазначене законодавство зобов`язує військових, враховуючи їх статус бути вимогливими до своєї поведінки під час виконання обов`язків військовослужбовця.

Крім того, Правила дорожнього руху зобов`язують неухильно виконувати вимоги цих Правил, оскільки кожний учасник дорожнього руху розраховує на те, що й інші учасники виконують ці Правила. (пункт 1.3, 1.4)

Усвідомлюючи вищевказані норми Дисциплінарного статуту ЗСУ та Статуту Збройних Сил України, виконуючи обов`язки водія автомобільної медичної евакуаційної техніки, як зазначив сам ОСОБА_1 перебував на чергуванні на автомобілі швидкої допомоги та пересів на інше авто, порушив п. 2.9 ПДР та керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу, тобто водій усвідомлює, що сідає за кермо у стані алкогольного сп`яніння.

За приписами ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху…. зазначені особи (у першому реченні міститься перелік, серед яких є військовослужбовці) несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено безальтернативне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Отже, на водіїв транспортних засобів за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладається безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Закон не дозволяє звільняти особу від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП з зазначених вище підстав у разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, навіть за умови якщо відомо, що особа, щодо якої складено протокол працює водієм.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 126, 130, 280- 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Штраф слід перерахувати на рахунок (IBAN) UA0005001, отримувач - Донецьке ГУК/м.Донецьк/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37967785, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), ККДБ 21081300, призначення платежу: протокол ААД 735962 від 15 лютого 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605 (шістсот п`яти) гривень 60 копійок, який слід перерахувати на рахунок (IBAN) UA0005692; отримувач коштів - Донецьке ГУК/Костянтинів. МТГ/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ)- 37967785; банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.податків); призначення платежу: *;101; ________ (реєстраційний номер облікової картки платника податків-фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України, у разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі у сумі 34 000 грн.

На постанову судді може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців після набрання нею законної сили.

Суддя Костянтинівського

міськрайонного суду О.А. Кожевник