Номер провадження: 33/813/1217/24
Номер справи місцевого суду: 496/6147/23
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Лупши В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Задорожньої Вікторії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 25.03.2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 170457 від 29.08.2023 року вбачається, що 29.08.2023 року о 21:10 в с. Дачне по вул. Київська, 61 ОСОБА_1 керував мопедом Ямаха б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода), був обстежений алкотестером Драгер 6810, результат позитивний - 1,81 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою адвокатЗадорожня В.О.подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 20.03.2024 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції помилково було прийнято до уваги докази у вигляді відеозапису, так як на даному відеозаписі відсутні факт фіксації керування ОСОБА_1 мопедом Ямаха н/з б.н., а також і іншими доказами в сукупності не доведено, чи був на місці складення адміністративних матеріалів взагалі вказаний мопед.

Зазначали, що працівниками поліції на місці складання адміністративнх матеріалів не було встановлено інших осіб, які були присутні на відеозаписі, не відібрано жодних пояснення від таких осіб з метою підтвердження або спростування факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Вважали, що на ОСОБА_1 з боку працівників поліції було вжито морального тиску на визнання інкримінованого йому правопорушення, так як на відеозаписі після слів поліцейського , що він до останнього застосує кайданки, ОСОБА_1 повідомляв , що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також зазначали, що ОСОБА_1 не роз`яснювалось поліцейськими його прав і обов`язків стосовно проходження процедури на стан сп`яніння, застосування засобів фіксації стану сп`яніння, проведення процедури огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у разі незгоди з результатом алкотестеру Драгер на місці зупинки, що передбачено законодавством і відповідними інструкціями, що підтверджується матеріалами відеозапису наявному в матеріалах справи.

Вважали, що поліцейськими було порушено вимоги стосовно відеофіксування обставин даної справи, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зазначено технічний пристрій планшет без ідентифікуючих ознак.

Зазначали, що наявний у матеріалах справи акт огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів не може бути належним та допустимим доказом перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп?яніння, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушеннявідсутній вказаний акт в додатках. Крім того, у вказаному акті відсутній підпис ОСОБА_1 у підтвердження того, що він згодний з результатами такого огляду. Також, варто зазначити, що акт огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить дати та часу його складання, що дає підстави вважати, що вказаний акт було складено в інший день та час, аніж при спілкуванні патрульних з ОСОБА_1 ..

Також зазначали, що поліцейськими не надано жодних доказів, що мопед ОСОБА_2 є транспортним засобом у відповідності до вимог ПДР України, а також не надано доказів наявності такого мопеду на місці зупинки ОСОБА_1 ..

Враховучи вищевикадені доводи вважали, що в такому випадку протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Таким чином наяіність доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, відсутня, та доказів, які б підтверджували вину останнього не здобуто.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення адвоката Задорожньої В.О., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно результату газоаналізатору Drager вбачається, що при перевірці водія ОСОБА_1 на вміст алкоголю в крові на час зупинки за управлінням транспортного засобу, у останнього було виявлено 1,81 проміле алкоголю в крові.

У матеріалах справи міститься роздруківка результату газоаналізатора приладу Drager Alcotest-6810, з якої вбачається, що останнє калібрування було 19.07.2023 року.

Таким чином, враховуючи те, що газоаналізатор Drager Alcotest-6810, своєчасно пройшов калібрування та повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, підстав не довіряти його показанням немає, як і немає підстав для визнання недійсним чи неправдивим результату проведеного за його допомогою тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу Drager Alcotest-6810, вбачається, що результат огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння позитивний 1,81 проміле. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, підписаний без жодних зауважень, що також фактично підтверджує його згоду з результатом проведеного огляду.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема відеозапису з відеокамери поліцейського, незгоду з результатами огляду, проведеного поліцейським, та вимоги провести огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не заявляв.

Вина водія ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 170457 від 29.08.2023 року; роздруківкою тесту «Драгер», відповідно до якого ступінь алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 становив 1,81% проміле; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; довідкою поліцейського СРПП Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області І. Кірік від 30.08.2023 року, в якій вказано, що згідно обліків НПУ бази ІТС ІПНП, ОСОБА_1 на протязі календарного року до адміністративної відповідальності за ознаками ст. 130 КУпАП не притягувався; диском з відеозаписом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності факту керування мопедом Ямаха н/з б.н., спростовується відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 свою провину у вигляді керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не заперечує .

Стосовно доводів апеляційної скарги, що працівники поліції на місці складання адміністративнх матеріалів не встановили інших осбі та не відібрали у них пояснення, не є обов`язковою складовою, адже в даному випадку достатньо відеозапису наявного в матеріалах справи. Також апеляційний суд зазначає, що такі дії працівників поліції не оскаржено у відповідності до вимог закону, тому такі не доводи не спростовно належним чином і задовленню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги, що на ОСОБА_1 з боку працівників поліції було вжито морального тиску на визнання інкримінованого йому правопорушення, апеляційний суд зазначає, що такі дії працівників поліції не оскаржено у передбаченому законом порядку, тому такі доводи не заслуговують на задоволення через не належне обґрунтування.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не роз`яснювалось поліцейськими його прав і обов`язків стосовно проходження процедури на стан сп`яніння, застосування засобів фіксації стану сп`яніння, проведення процедури огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у разі незгоди з результатом алкотестеру Драгер на місці зупинки, що передбачено законодавством і відповідними інструкціями, не спростовано належними та допустимими доказами, адже в протоколі про адміністративне правопорушення є підпис ОСОБА_1 про його належне ознайомлення з його правами та обов`язками та з визнанням своєї провини у скожнні адміністративного правопорушення.

Доводи, що поліцейськими було порушено вимоги стосовно відеофіксування обставин даної справи, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зазначено технічний пристрій планшет без ідентифікуючих ознак, є необґрунтованими, так як з відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що на ньому присутні необхідні реквізити ,які засвідчують достовірність такого доказу, натомість такі доводи не є слушними та не заслуговують на задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги, що відсутність підпису ОСОБА_1 у акті огляду стан сп`яніння, апеляційний суд зазначає, що з відеозапису наявного в матеріалах справи чітко вбачається, що останній визнає, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння , що також власноруч записав в графі пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення, тому такі доводи не є слушними.

Стосовно доводу, що акт огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить дати та часу його складання, що дає підстави вважати, що вказаний акт було складено в інший день та час, аніж при спілкуванні патрульних з ОСОБА_1 , не спростовано належними та допустимими доказами, а також не оскаржено дії працівників поліції у встановленому законом порядку.

Доводи, що поліцейськими не надано жодних доказів, що мопед ОСОБА_2 є транспортним засобом у відповідності до вимог ПДР України, а також не надано доказів наявності такого мопеду на місці зупинки ОСОБА_1 , спростовується відеозаписом наявному в матеріалах справи, на якому ОСОБА_1 пояснював, що керував вказаним мопедом в стані алкогольного сп`яніння.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а також відсутні докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, та докази, які б підтверджували вину останнього не здобуто є помилковим, адже в сукупності докази зібрані по даній адміністративній справі в цілому доводять винуватість ОСОБА_1 , а такі доводи необґрунтовані належним чином та допустимими доказами тому не є слушними.

Отже, по справі не встановлено таких обставин, які б стали підставою для скасування судового рішення.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для зміни постанови суду з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 25.03.2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 22 травня 2024 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький