Номер провадження: 33/813/2342/24
Номер справи місцевого суду: 519/1233/24
Головуючий у першій інстанції Москаленко І.О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Южного міського суду Одеської області від 27.08.2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 16.08.2024 о 15:18 год. в Одеській обл., м.Южне, просп. Миру, буд.17А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом PEUGEOT BOXER, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під запис на боді камеру №001018.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Южного міського суду Одеської області від 27.08.2024 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.16).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 06.09.2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду (а.с.19-24).

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, призначеному на 02.10.2024 року, о 10:00 год., ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних обставин.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до неї адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту ПДР є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того, водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 194799 від 16.08.2024 року (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відміткою про відмову від проходження огляду (а.с.2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння з відміткою про відмову від проходження огляду (а.с.3);

- рапортом від 16.08.2024 (а.с.5);

- відеозаписами з бодікамери працівника поліції №001018 (а.с.11).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2024 року в порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою - відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103.

Відповідно до ч.2. ч.3, ч.4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, так і в медичному закладі зафіксований в порядку передбаченому ст. 266 КУпАП, на бодікамеру працівника поліції №001018 та апелянтом не заперечується.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, дії працівників поліції були упередженими, а тому відчуваючи певну образу, спалах гнівних емоцій, що є наслідком множинних контузій отриманих в результаті участі у бойових діях, відмовився від пропозицій пройти огляд на стан сп`яніння.

Проте зазначені доводи є необґрунтованими, оскільки апеляційним судом не встановлено будь-яких обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Будь-яких доказів звернення зі скаргами, або заявами до правоохоронних органів щодо неправомірних дій з боку працівників поліції ОСОБА_1 також не надав.

Сам по собі факт незгоди апелянта з підставою зупинки та виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння не може свідчити про упередженість з боку працівників поліції, оскільки у відповідності до положень п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 підстави вважати чи перебувають у стані сп`яніння особи відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд. Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Доводи апелянта, в частині того, що працівниками поліції не було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння фактично несе аналогічні наслідки, що й об`єктивна сторона правопорушення, яка полягає у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд розцінює критично, зважаючи на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААД № 194799, зазначено пункт ПДР (2.5), який порушив ОСОБА_1 та передбачену законом відповідальність за вчинене ним правопорушення (ч. 1 ст. 130 КУпАП). При цьому, як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 ознайомлений з ним та отримав його копію. Зазначений протокол підписаний останнім без будь-яких зауважень.

Відтак, зазначене свідчить, що особа була обізнана з наслідками відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а зазначені доводи апелянта ОСОБА_1 направлені на уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Посилання апелянта на те, що жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не спростовує висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не є підставою для звільнення від відповідальності.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було вручено копії протоколу ОСОБА_1 та не були роз`яснені права, оскільки зазначене спростовується протоколом ААД № 194799 від 16.08.2024 року.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що свідчить про порушення процедури оформлення матеріалів справи є обгрунтованими, однак зазначені обставини не можуть бути безумною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних, достовірних і допустимих доказах, які будучи проаналізованими, не викликають сумнівів у наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 266, 268, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Южного міського суду Одеської області від 27.08.2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда