ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Вишняк М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві матеріали про адміністративні правопорушення, які надійшли з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , 1962р. народження, громадянина України, з вищою освітою, працює суддею Святошинського районного суду м. Києва, місце роботи за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків у справі відсутній,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

09.11.2023 року за підсудністю з Київського апеляційного суду надійшли матеріали, складені Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України, відносно ОСОБА_1 , 1962р. народження, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 212-3 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 17.10.2023 року вбачається, що до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшло звернення ОСОБА_2 щодо порушення суддею Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 вимог Закону України «Про доступ до судових рішень».

Під час перевірки за зверненням ОСОБА_2 встановлено, що у провадженні Святошинського районного суду міста Києва, у судді ОСОБА_1 перебувала справа № 759/11569/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Рішення у зазначеній вище справі було ухвалено 13.02.2023 року, а 15.03.2023 року воно набрало законної сили.

Проте зазначене рішення суду було надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень лише 23.06.2023 року, що розцінюється ОСОБА_2 як порушення її прав та вимог Закону.

Так, за змістом частин першої, п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства визначено у Законі.

Згідно із частиною другою статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Відповідно до частини першої, третьої статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень суддів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Рішенням Вищої ради правосуддя під 19.04.2018 року № 1200/0/15-18, затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до пункту 1 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень електронний примірник судового рішення створений в АСДС електронний документ, підписаний кваліфікованим електронним підписом судді, що ухвалив таке судове рішення, в разі колегіального розгляду - кваліфікованими електронними підписами всіх суддів, що входять до складу колегії, або іншої особи, визначеної згідно з пунктом 2 розділу III цього Порядку.

У пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу ІІІ Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень передбачено, що електронний примірник судового рішення або окремої думки судді виготовляється судом в АСДС у день ухвалення судового рішення або виготовлення його повного тексту в паперовій формі, підписується КЕП судді, який ухвалив таке судове рішення, а в разі колегіального розгляду - КЕП усіх суддів, що входять до складу колегії, та зберігається у стані, що унеможливлює його подальше коригування. Електронний примірник судового рішення або окремої думки судді оприлюднюється шляхом надсилання до Реєстру у день його виготовлення засобами АСДС.

Згідно з пунктом 1 розділу X Порядку обов`язок щодо своєчасного надсилання електронних примірників судового рішення та окремої думки судді для їх внесення до Реєстру шляхом формування та підписання відповідного електронного примірника в АСДС покладається на судцю (суддю-доповідача), який ухвалив таке рішення.

За інформацією, що міститься в Реєстрі, датою ухвалення рішення у справі № 759/11569/22 є 13.02.2023 року. Таким чином, електронний примірник цього рішення мав бути надісланий до Реєстру 14.02.2023 року. Водночас електронний примірник вказаного судового рішення надіслано до Реєстру 23.06.2023 року (більше, ніж через чотири місяці), що суперечить вимогам частини третьої статті 3 Закону.

В протоколі зазначено, що в діях судді Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1. вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке виразилося у порушенні Закону України «Про доступ до судових рішень».

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що дійсно у його провадженні перебувала справа № 759/11569/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, в якій ним було 13.02.2023 року ухвалено рішення, яке після набрання законної сили було вручено позивачу ОСОБА_2 з відміткою про набрання законної сили 16.03.2023 року.

Однак, електронний примірник судового рішення був надісланий до Єдиного реєстру судових рішень лише 23.06.2023 року, оскільки у провадженні ОСОБА_1 , як судді Святошинського районного суду м. Києва, у 2023 році перебувало більше ніж 1538 судових справ різних категорій, тому через велику завантаженість помилково не було надіслано судове рішення до Реєстру у вказані строки, хоча сама паперова копія судового рішення була вручена позивачу ОСОБА_2 вчасно.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив суду, що оскільки кожного дня ним ухвалювалася велика кількість судових рішень у різних категоріях справ, тому зазвичай він здійснював надсилання електронних примірників судових рішень пакетним шляхом, тому можливо через велику завантаженість не відразу звернув увагу, що судове рішення у справі № 759/11569/22 було надіслано до Реєстру невчасно.

Також, ОСОБА_1 просив врахувати при прийняті рішення у справі, що в період з 26.10.2022 року по 16.06.2023 рік проходив курс хіміотерапії з приводу лікування наявного у нього онкологічного захворювання, тому в казаний час постійно перебував на лікуванні.

Підсумовуючи свої доводи, ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі, оскільки у його діях був відсутній умисел щодо ненадання доступу до судового рішення або вчинення іншого порушення Закону України "Про доступ до судових рішень".

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення від 17.10.2023 року, копію заяви ОСОБА_2 від 21.08.2023р., копію судового рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.02.2023 року, електронну копію судового рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.02.2023 року, копію медичної довідки з КНП «Київський міський клінічний онкологічний центр», довідку з Святошинського районного суду м. Києва щодо навантаження судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1. за 2023 рік та інші докази, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 212-3 КУпАП .

Відповідно до ч. 6 ст. 212-3 КУпАП передбачена відповідальність за ненадання доступу до судового рішення або матеріалів справи за заявою особи, а також інше порушення Закону України "Про доступ до судових рішень", що тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною другою статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, ухвал господарського суду про надання дозволу органам Антимонопольного комітету України на проведення перевірки суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю та/або вчинення передбачених законодавством про захист економічної конкуренції процесуальних дій у вигляді проведення огляду, накладення арешту, опломбовування (опечатування), вилучення, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Статтею 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Згідно з пунктом 6 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень електронний примірник судового рішення - створений в АСДС електронний документ, підписаний кваліфікованим електронним підписом судді, що ухвалив таке судове рішення, в разі колегіального розгляду - кваліфікованими електронними підписами всіх суддів, що входять до складу колегії, або іншої особи, визначеної згідно з пунктом 2 розділу III цього Порядку.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ цього Порядку електронний примірник судового рішення або окремої думки судді виготовляється судом в АСДС у день ухвалення судового рішення або виготовлення його повного тексту в паперовій формі, підписується КЕП судді, який ухвалив таке судове рішення, а в разі колегіального розгляду - КЕП усіх суддів, що входять до складу колегії, та зберігається у стані, що унеможливлює його подальше коригування.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 212-3 КУпАП полягає у ненаданні доступу до судового рішення або матеріалів справи за заявою особи, а також інше порушення Закону України "Про доступ до судових рішень".

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як формі умислу.

Аналізуючи вказані вимоги законодавства, та всі відомі обставини справи, суд вважає, що несвоєчасність надання суддею ОСОБА_1 копії судового рішення для її внесення до ЄДРСР не може безумовно свідчити про наявність у його діях злого умислу, який виразився у ненаданні доступу до судового рішення, оскільки ним ніяким чином не було обмежено доступ позивача ОСОБА_2 до прийнятого ним судового рішення у паперовій формі, про що навіть було вказано позивачем у поданій до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини заяві.

Європейська комісія «За демократію через право» (Венеціанська комісія) і Директорат з прав людини Генерального директорату з прав людини та верховенства права Ради Європи вважають, що дія чи бездіяльність судді можуть бути підставою для відповідальності, якщо вони вчинені умисно або з грубою необережністю.

Крім того, як вбачається з наданої головою Святошинського районного суду міста Києва інформації у період 2023 року до провадження судді ОСОБА_1. надійшло: 1538 справ різних категорій судочинства. За вказаний період суддя ОСОБА_1. розглянув 1459 справ.

З урахуванням встановлених коефіцієнтів рівня судового навантаження, показників середніх витрат часу для розгляду справи, визначених рішенням Ради суддів України від 9 червня 2016 року № 46, суддя вважає, що у період розгляду вказаної справи ОСОБА_1 мав надмірний рівень судового навантаження, що суттєво вплинуло на ефективність організації суддею роботи, на строк надання суддею електронного примірника судового рішення у справі № 759/11569/22 для її внесення до ЄДРСР.

З урахуванням викладеного суддя вважає, що встановлені обставини, не свідчать про наявність у діях судді ОСОБА_1. умисних дій щодо ненадання доступу до судового рішення, а факт несвоєчасного надання суддею ОСОБА_1 електронного примірника судового рішення у вказаній справі для її внесення до ЄДРСР, спричинений надмірним навантаженням судді ОСОБА_1. у відповідний період та наявним у нього серйозним захворюванням, що підтверджується наданою довідкою КНП «Київський міський клінічний онкологічний центр».

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на викладене, наявні у адміністративних матеріалах докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 212-3 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 212-3 ч. 6, 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , 1962р. народження, до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 212-3 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Вишняк