ЄУН 389/974/23 Провадження №3/389/405/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Богданова Олена Едуардівна, розглянувши в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області матеріали, які надійшли від Відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 , проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу серії ААД №189251 від 28.03.2023, ОСОБА_1 28.03.2023 о 13.05 годині, по вул.Станційна в м.Знам`янка Кіровоградської області, керував транспортним засобом - Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини роту, млява мова, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння через алкотестер «Драгер» та у медичному закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду для розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

23.05.2023 до канцелярії суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Новікова О.М. про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення. Клопотання аргументовано наступним. По лінії «102» 28.03.2023 надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 28.03.2023 о 13:07 годині біля кафе «Бістро» за участю транспортних засобів «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_4 та «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_5 . Відповідно до відеозапису, працівники поліції, які приїхали на місце ДТП, підійшли до автомобіля «Renault Logan», який, із вимкнутим двигуном, стояв біля автомобіля «ВАЗ 2107». ОСОБА_1 дійсно сидів за кермом автомобіля «Renault Logan», однак автомобіль був із вимкнутим двигуном, відповідно відеозапис не підтверджує керування автомобілем саме ОСОБА_1 .. Прийняття до уваги працівниками поліції пояснень ОСОБА_2 - водія другого учасника ДТП, відповідно до яких саме ОСОБА_1 був за кермом другого автомобіля, є сумнівними, а запрошення його та ОСОБА_3 , яка перебувала в машині у якості пасажира, у якості понятих під час фіксації відмови пройти огляд на стан сп`яніння взагалі є порушенням закону, оскільки вказані особи, як учасники ДТП, є явно зацікавленими особами. Вказівка поліцейських на те, що у ОСОБА_1 було почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини роту, повільна мова, порушена координація рухів, тобто ознаки стану алкогольного сп`яніння нічим не підтверджені. Більш того, спростовуються тим, що ОСОБА_1 має порушення рухів в правій руці та нозі внаслідок постінфарктного кардіосклерозу, про що зазначено у копії виписки №41 із медичної карти. На пропозицію працівників поліції пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager» або проїхати до медичного закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, оскільки понятті є іншою стороною дорожньо-транспортної пригоди, а до якого саме медичного закладу необхідно проїхати йому не повідомили, після чого працівники поліції вимкнули нагрудну камеру «Боді Кам». Крім того, відеозапис із бодікамери розпочинається о 12.45 год., а закінчується о 12.57 год., тобто відсутній проміжок часу у 12 хвилин, це вказує на те, що у відеозапис з нагрудної камери працівників поліції було втручання сторонніх осіб, тому відеозапис не є належним та допустимим доказом по справі. При цьому протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями ст.256 КУпАП, оскільки: не вірно вказане місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , що не відповідає дійсності; протокол містить вказівку про керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння 28.03.2023 о 13:05 годині, при цьому відеозапис розпочато о 12:17 годині.

За клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Новікова О.М., судом неодноразово, у встановленому законом порядку, викликалися свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак вказані особи до суду не з`являлись, востаннє судові повістки повернулись без вручення з відміткою ПАТ «Укрпошта» ''адресат відсутній за вказаною адресою''.

Відповідно до п.99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, Рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

З метою дотримання розумних строків розгляду даного провадження, суддя вважає за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Новікова О.М., свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі наявних у справі доказів.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівника міліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, врегульований порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським, з використанням спеціальних технічних засобів, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Передумовою проведення огляду є зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, визначені п.3 розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, яка не відповідає обстановці.

Відповідно до пунктів 6, 7 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 5, 6 Розділу ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Отже, положеннями вищевказаних нормативних актів чітко установлено, що поліцейські мають запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст.266 КУпАП (пункт 7 Розділу І Інструкції).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, вважається недійсним.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто, з метою керування. Проте, зазначення «водій» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні статті 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані. Таким чином, знаходження біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Верховний Суд у справі № 338/1/17 від 26.04.2018 у своїй постанові роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст.251 КУпАП, працівники мають надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення. Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, поліція використовує технічні засоби нагрудні відеокамери (відеореєстратори). Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п.1.3 Розділу І Інструкції). Відповідно до п.3.3. Розділу III вищенаведеної Інструкції, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п.3.5 Розділу ІІІ Інструкції, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пунктом 2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини, і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

В ст.19 Закону України «Про міжнародні договорами», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права. Так, у п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема, спосіб отримання доказів, було справедливим.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішеннях від 30.05.2013 у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 у справі №926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України» п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»). Відповідно до ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. У рішенні Європейського суду з прав людини «Жуковський проти України» від 3 березня 2011 року наголошується, що за загальним правилом пункти 1 і 3«d» статті 6 Конвенції вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати показання свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше.

В силу ст.129 Конституції України,ст.6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи або перекваліфікувати її дії. Крім того, відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Вказані положення Конституції України поширюються і на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Враховуючи викладене вище та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, встановлюю наступне.

Відповідно до рапорту по лінії «102» о 13:08 годині 28.03.2023 було отримано повідомлення про те, що 28.03.2023 о 13:07 у м.Знам`янка Кіровоградської області, біля кафе «Бістро» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «жигулі» та «дача», за результатами виїзду було складено протоколи по факту ДТП без травмованих та керуванням транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №189251 від 28.03.2023, який за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП, є підставою для подальшого провадження у справі, однак не може бути самостійним та достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Варто відмітити, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, через положення ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду як доказ вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності у сукупності з іншими доказами.

Слід зазначити, що сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, і за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.

При цьому вказаний протокол про адміністративне правопорушення, не у повному обсязі відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки дійсно містить дві вулиці місця проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії виписки №41 від 13.01.2023 із медичної карти ОСОБА_1 останній має порушення рухів в правій руці та нозі внаслідок постінфарктного кардіосклерозу, рекомендовано спостереження у сімейного лікаря, тощо.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксовано, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного засобу не проводився у зв`язку з відмовою не приймаю до уваги, оскільки у ньому відсутня дата складання та у якості свідків запрошені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно водій та пасажир автомобіля ВАЗ 2107, за участі якого якого відбулась ДТП з автомобілем ОСОБА_1 , що свідчить про порушення п.4 Порядку в частині запрошення у якості свідків осіб, у неупередженості яких є сумнів.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідний медичний огляд в КНП «КОНД КОР» не проводився за відмови ОСОБА_1 .

Враховуючи фактичне невизнання ОСОБА_1 вини, зважаючи на необхідність безпосереднього дослідження доказів та усного отримання показань свідків, письмові показання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не приймаю до уваги.

Так, відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» з урахуванням змін внесених постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків. Письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

Лист КНП «Знам`янська міська лікарня ім.А.В. Лисенка» Знам`янської ради від 20.03.2023, відповідно до якого вказана лікарня тимчасово, до отримання відповідних сертифікатів, не проводила медичні огляди на стан сп`яніння, не приймається до уваги, оскільки він не підтверджує неможливість у робочий час, а саме 28.03.2023 провести необхідний огляд, тож незрозуміло з яких підстав направлення видавалось в КНП «КОНД КОР». Адже, положеннями вищевказаних нормативних актів чітко установлено, що поліцейські мають запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст.266 КУпАП (пункт 7 Розділу І Інструкції).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, вважається недійсним.

З дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився, у присутності свідків - водія та пасажира іншого транспорного засобу - учасника ДТП, пройти на місці огляд на стан сп`янння і останньому пропонували пройти огляд у лікарні, однак чітко не вказали у який, разом з тим відеозапис не підтверджує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не є безперервним, відтак не є належним та допустимим доказом.

Так, для наявності складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП повинен бути факт керування транспортним засобом. Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і відмова водія від огляду. Основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом. Зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Із дослідженого судом відеозапису не встановлено, що поліцейськими був зупинений транспортний засіб «Renault Logan», який знаходився в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається. Якщо особа перебуває біля свого транспортного засобу, то склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом, що цілком узгоджується з правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а.

Інших належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Renault Logan» до матеріалів справи не долучено.

Записи з нагрудних камер повинні бути безперервними, «не обрізаними», втручання в роботу боді камер, після початку відео запису заборонено згідно п.5 р.ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 11.01.2019 №28/32999: «включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу».

Однак, доданий до матеріалів справи DVD-диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського не містить безперервного запису фіксації подій, які мали місце 28 березня 2023 року, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення. Так, відеозапис з бодікамери розпочинається о 12:45 год., а закінчується о 12:57 год., тобто відсутній проміжок часу у 12 хвилин.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що під час судового розгляду не встановлено наявності належних, допустимих та беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП необхідно закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 130, 221, 245, 247, 248, 266, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.Е. Богданова