ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 685/439/24

Провадження № 33/4820/588/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря Павлової І.А., адвоката Цюпик О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2024 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрито провадження у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн, що становить одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,6 грн судового збору.

За постановою суду, 13 квітня 2024 року 00 год. 10 хв. по вул. Шевченка в смт. Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Forte RX без номерного знаку, який не зареєстрований в уповноваженому органі МВС, чим порушив вимоги п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» ПДР, в темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар, чим порушив вимоги п. 19.1. «а» ПДР, у якого в темну пору доби не горіли задні габаритні ліхтар, чим порушив вимоги п. 31.1 та 31.6 «б» ПДР, не будучи в застебнутому мотошоломі, чим порушив вимоги п. 2.3 «г» ПДР, не маючи права керування таким видом транспортних засобів, оскільки не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1. «а» ПДР.

Після зупинки мотоцикла водій ОСОБА_1 не мав при собі та не пред`явив на вимогу поліцейського поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 «ґ» ПДР.

Не погоджуючись з постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2024 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанов суду та прийняти нову, якою закрити провадження у справі щодо нього за ч.1 ст.130, ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 126 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративних правопорушень.

Вказує, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд прийшов до помилкового висновку про те, що право на захист неповнолітнього ОСОБА_1 було реалізовано в ході судового розгляду протоколів про адміністративні правопорушення, а залучення законного представника неповнолітньої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до ст.270 КУпАП є правом цієї особи, а не обов`язком.

Згідно вимог ст.270 КУпАП, п.7 Мінімальних стандартних правил ООН, ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь-якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.

При цьому працівниками поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 не залучили законного представника та не забезпечили його право на присутність адвоката, чим порушено його право на захист. Також ОСОБА_1 не було роз`яснено його спеціальне право, передбачене ст.270 КУпАП.

Розгляд справи у суді щодо ОСОБА_1 також мав здійснюватися за обов`язкової участі його законного представника та захисника.

Враховуючи істотне порушення права ОСОБА_1 на захист протоколи про адміністративні правопорушення є недопустимими доказами, що тягне за собою недопустимість інших доказів.

В порушення ч.2 ст.33 Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції відбирали пояснення у ОСОБА_1 за відсутністю його батьків.

Крім того, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння також був здійснений без участі законних представників неповнолітнього ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 не було поінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу газоаналізатора Алкотест 6810.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу газоаналізатора Алкотест 6810, сертифікат відповідності якого закінчився 27.03.2017.

Протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 серії ААД №№ 255314, 255312, 255315, 255313, 255310, 255311 від 13.04.2024 за ч.1 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121, ч.1 ст.121, ч.2 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП відповідно, згідно положень абз. 1 п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, складені не уповноваженою на те особою. Тому зазначені протоколи є недопустимими доказами.

Суд безпідставно позбавив ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік та визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Суд не врахував. що ОСОБА_1 не є водієм, оскільки не має посвідчення водія відповідної категорії, а тому не міг порушити п.2.1.а ПДР, за що передбачена відповідність ч.2 ст.126 КУпАП.

Всупереч тому, що ОСОБА_1 не має права керування транспортними засобами, суд застосував до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд безпідставно визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, а саме у керуванні незареєстрованим протягом 10 днів з моменту придбання, транспортним засобом, оскільки під час воєнного стану строк державної реєстрації продовжується. Крім того, ні п.2.9.в ПДР на п.7 Постанови Кабінету міністрів України №1388 від 07.09.1998 не містять жодної вказівки про реєстрацію транспортного засобу протягом 10 днів з моменту придбання.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не є водієм, він не може бути притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Крім того, протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД №255313 від 13.04.2024, серії ААД №255312 від 13.04.2024 містить виправлення, що є порушенням п.7 р. ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376. Вказаний протокол не оголошувався та не вручався ОСОБА_1 .

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП суд не врахував, що з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 користувався зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використовував ці прилади.

Надані працівниками поліції відеозаписи не є безперервними.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №254800 не зазначені відомості про засіб відео фіксації.

Суд безпідставно не застосував до ОСОБА_1 , передбачені ст.24-1 КУпАП, такі заходи впливу як попередження.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Заслухавши пояснення адвоката Цюпик О.В., на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Судом першої інстанції зазначені вимоги закону дотримані.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд вказав, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення від 13.04.2024 серій ААД № 254800, №255313, №255312, №255315, №255311, №255314, № 255310 13 квітня 2024 року 00 год. 10 хв. по вул. Шевченка в смт. Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Forte RX без номерного знаку, який не зареєстрований в уповноваженому органі МВС, чим порушив вимоги п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» ПДР, в темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар, чим порушив вимоги п. 19.1. «а» ПДР, у якого в темну пору доби не горіли задні габаритні ліхтар, чим порушив вимоги п. 31.1 та 31.6 «б» ПДР, не будучи в застебнутому мотошоломі, чим порушив вимоги п. 2.3 «г» ПДР, не маючи права керування таким видом транспортних засобів, оскільки не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1. «а» ПДР.

Після зупинки мотоцикла водій ОСОБА_1 не мав при собі та не пред`явив на вимогу поліцейського поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 «ґ» ПДР.

Таким діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 126 КУпАП підтверджується:

- протоколами про адміністративне правопорушення від 13.04.2024 серій ААД № 254800, №255313, №255312, №255315, №255311, №255314, № 255310 у яких викладені обставини вчинених ОСОБА_1 правопорушень;

- Актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат позитивний, ОСОБА_1 з результатом погодився про що в Акті міститься його підпис;

- роздруківкою тесту №1806 спеціального технічного засобу Drager ALCOTEST 6810, результат 0,64 проміле, ОСОБА_1 з результатом погодився;

- відеозаписом події, на якому зафіксовано, що працівниками поліції на патрульному автомобілі був зупинений мотоцикл без номерного знака, без увімкненого головного світла та заднього габаритного вогню в темну пору доби, з водієм та пасажиром, які були без мотошоломів.

Після зупинки було встановлено, що у водія ОСОБА_1 не має посвідчення водія на право керування мотоциклом, даний мотоцикл не зареєстровано з видачею державного номерного знаку та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника мотоцикла.

У зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, працівником поліції йому було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6810. ОСОБА_1 пройшов такий огляд, результат огляду - 0,64 ‰ алкоголю в крові, ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на місці та відмовився від пропозиції поліцейського пройти огляд в медичному закладі.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено за допомогою сертифікованого приладу газоаналізатор Drager Alcotest 6810, термін повірки (калібрування) якого не сплинув на час огляду.

Працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснені його права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та поінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу.

Фактичні обставини огляду, підстави, та процедура його проведення, повністю узгоджуються з вимогами закону.

Будь-яких порушень працівниками поліції при виконанні вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, при проведенні огляду ОСОБА_1 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції дав належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи. що на день розгляду справи закінчився тримісячний строк накладення стягнення з дня вчинення правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі за ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 126 КУПАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП.

Безпідставними є твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що

працівники поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 не залучили законного представника та не забезпечили його право на присутність адвоката, чим порушено його право на захист, а крім того розгляд справи у суді щодо ОСОБА_1 також мав здійснюватися за обов`язкової участі його законного представника та захисника.

Відповідно до ч.1 ст.270 КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Таким чином, згідно положень ст. 270 КУПАП залучення законного представника неповнолітньої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є правом цієї особи або її законного представника,

І таке право було реалізоване в ході судового розгляду протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 .

При цьому КУпАП не передбачає обов`язку посадової особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, при складанні протоколу залучати законного представника або захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка є неповнолітньою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 серії ААД №№ 255314, 255312, 255315, 255313, 255310, 255311 від 13.04.2024 за ч.1 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121, ч.1 ст.121, ч.2 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП відповідно, згідно положень абз. 1 п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, складені не уповноваженою на те особою, а тому зазначені протоколи є недопустимими доказами.

Так в п. 1 ч. 1 ст. 255 КУПАП не передбачене право уповноважених посадових осіб Національної поліції на складення протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121, ч.1 ст.121, ч.2 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП.

Разом з тим, повноваження посадових осіб Національної поліції на складення протоколів про правопорушення за вказаними частинами зазначених статтей КУпАП передбачене частиною 2 ст. 255 КУПАП.

Згідно ч.2 ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема: частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частини перша, друга і четверта статті 126 КУпАП.

Отже, протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 серії ААД №№ 255314, 255312, 255315, 255313, 255310, 255311 від 13.04.2024 за ч.1 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121, ч.1 ст.121, ч.2 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП складені уповноваженими на те посадовими особами Національної поліції і підстав визнавати протоколи недопустимими доказами суд апеляційної інстанції не вбачає.

Необґрунтованими є твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що всупереч тому, що ОСОБА_1 не має права керування транспортними засобами, суд застосував до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Так, згідно правового висновку, викладеному в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

У вказаній постанові об`єднана палата зазначає, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, звертається увага на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Таким чином, суд може позбавити особу права керування транспортним засобом навіть у разі відсутності у неї такого права, незалежно від характеру вчиненого нею правопорушення - кримінального чи адміністративного.

З огляду на викладене безпідставними є й доводи апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_1 не є водієм, тобто не має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, він не може бути притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121, ч.1 ст.126, ч.2 ст.126 КУпАП.

Не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги про те, що суд безпідставно визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, а саме у керуванні незареєстрованим протягом 10 днів з моменту придбання, транспортним засобом, оскільки під час воєнного стану строк державної реєстрації продовжується.

Відповідно до абз.1 п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371) власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.

Згідно абзацу 2 п.7 вказаного Порядку експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Отже п.7 Порядку містить заборону експлуатації танспортних засобів не зареєстрованих в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС.

Згідно п.2.9. «в» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, а також без номерного знака.

Оскільки ОСОБА_1 керував мотоциклом Forte RX без номерного знаку, який не зареєстрований в уповноваженому органі МВС, він порушив п.2.9. «в» Правил дорожнього руху чим вчинив правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП.

Не впливають на законність постанови суду посилання в апеляційній скарзі на те. що протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД №255313 від 13.04.2024, серії ААД №255312 від 13.04.2024 містить виправлення, що є порушенням п.7 р. ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376.

Складені відносно ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення відповідають вимогам ст.256 КУпАП, у них зазначені усі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП.

Зазначені ОСОБА_1 виправлення у протоколах серій ААД №2553103, ААД №255312 від 13.04.2024 не є такими, які б давали суду підставу для визнання протоколів недопустимими доказами.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що надані працівниками поліції відеозаписи не є безперервними.

Наявний в матеріалах справи відеозапис складається з файлів, які є послідовними, безперервним, цілісними та повністю відображають обставини вчинених ОСОБА_1 правопорушень.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №254800 не зазначені відомості про засіб відеофіксації не ґрунтуються на нормах КУпАП.

Стаття 256 КУпАП не передбачає, що у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначений технічний засіб за допомогою якого здійснювався відеозапис,

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №254800 від 13.04.2024 відносно ОСОБА_1 долучені матеріали відеозапису, як того вимагає ст.266 КУпАП.

Доводи про те, що ОСОБА_1 не було поінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу газоаналізатора Алкотест 6810 спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу, у якій міститься підпис ОСОБА_1 (а.с. 6).

Не вважає суд апеляційної інстанції слушними доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не застосував до ОСОБА_1 , передбачені ст.24-1 КУпАП, такі заходи впливу як попередження.

Відповідно до ст.13 КУПАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Враховуючи характер вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, який вчинив правопорушення не маючи права керування будь-яким механічним транспортним засобом, що свідчить про підвищену небезпеку його дій, а також вчинення найбільш тяжкого правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, (доза сп`яніння втричі перевищує мінімально допустиму дозу), суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до неповнолітнього порушника одного із заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУПАП.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини вчинених ОСОБА_1 правопорушень, надано належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам відповідно до ст.252 КУпАП, і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень ґрунтується на належних, достатніх та допустимих доказах.

Постанова судді є законною і справедливою і підстав для її скасування немає.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Володимир БАРЧУК