Єдиний унікальний номер №943/1886/24
Провадження №3/943/860/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

05 серпня 2024 року о 12 год. 28 хв. на вулиці Сонячній, 41 у селі Сторонибаби Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», без реєстраційного номера, не виконав вимоги про зупинку транспортного засобу, здійснену поліцейським шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги пункту 2.4 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, 20 серпня 2024 року о 18 год. 00 хв. на автодорозі Т-1806 сполученням смт. Красне м. Буськ Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», без реєстраційного номера, не виконав законної вимоги про зупинку транспортного засобу, здійснену шляхом увімкнення сирени та проблискових маячків синього та червоного кольору, чим порушив вимоги пункту 2.4 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №108011 від 05.08.2024, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що він 05 серпня 2024 року о 12 год. 28 хв. на вулиці Сонячній, 41 у селі Сторонибаби Золочівського району Львівської області керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», без реєстраційного номера, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (завужені зіниці очей), а від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Крім того, як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №115134 від 20.08.2024, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що він 20 серпня 2024 року о 18 год. 10 хв. на автодорозі Т-1806 сполученням смт. Красне м. Буськ Золочівського району Львівської області керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», без реєстраційного номера, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (завужені зіниці очей, почервоніння обличчя), а від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Постановами судді від 29.08.2024 року, від 12.09.2024 року та від 26.09.2024 року вищевказані справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, незважаючи на повідомлення його судом про час і місце розгляду справи, а клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відтак, на підставі ст. 268 КУпАП, дану справу розглянуто у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Крім того, в силу приписів пункту 8.9 «б» ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Частиною першою статті 122-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Зокрема, по епізоду (05 серпня 2024 року о 12 год. 28 хв. на вулиці Сонячній, 41 у селі Сторонибаби Золочівського району Львівської області) вина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №108018 від 05.08.2024, яким підтверджено те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не зупинився на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, здійснену шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору, а також увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги пунктів 2.4, 8.9 «б» ПДР України. Крім того, вина ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення також доводиться долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диск DVD-R), із яких слідує, що працівниками поліції на службовому автомобілі було переслідувано транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter» під керуванням ОСОБА_1 , який певний час не виконував вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу, здійснену за допомогою увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору, а зупинився лише після тривалого наздоганяння його поліцейськими на службовому автомобілі; в ході спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував указаного факту невиконання ним вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, пояснивши тим, що він їм не підпорядковується, оскільки не є водієм, а працівників поліції він вважає приватними підприємцями.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП по епізоду (20 серпня 2024 року о 18 год. 00 хв. на автодорозі Т-1806 сполученням смт. Красне м. Буськ Золочівського району Львівської області), доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №115149 від 20.08.2024, яким підтверджено те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не зупинився на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, здійснену шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору, а також увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги пунктів 2.4, 8.9 «б» ПДР України. Крім того, вина ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення також доводиться долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диск DVD-R), із яких слідує, що працівниками поліції на службовому автомобілі було переслідувано транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter» під керуванням ОСОБА_1 , який деякий час не виконував вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу, здійснену за допомогою увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, а зупинився лише після виконання поліцейськими на службовому автомобілі маневру «підрізання» вказаного транспортного засобу; в ході спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував указаного факту невиконання ним вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, пояснивши тим, що він їм не підпорядковується і не повинен зупинятися, оскільки не є водієм, а керований ним автомобіль не є транспортним засобом, а майном общини.

Відтак, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, об`єктивно убачається те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчиненими адміністративними правопорушеннями судом не встановлено.

Таким чином, ураховуючи характер вчинених адміністративних правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника, суд вважає, що з метою його виправлення та запобігання вчинення ним нових правопорушень, ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний строк у межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, зважаючи на неодноразовість вчинення ним такого правопорушення, а також керування ним транспортними засобами без реєстраційних номерних знаків.

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, а відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Разом із тим, на думку суду, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, виходячи із таких мотивів.

Згідно положення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією частини другої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду регулює «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до пункту 2 Розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема, відповідно до пункту 4 Розділу І цієї Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

При цьому, як убачається із матеріалів справи по епізоду (05 серпня 2024 року о 12 год. 28 хв. на вулиці Сонячній, 41 у селі Сторонибаби Золочівського району Львівської області), що підставою для огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №108011 від 05.08.2024 року зазначено явними ознаками наркотичного сп`яніння останнього, зокрема «завужені зіниці очей», а на відеозаписі події жодних конкретних ознак такого сп`яніння поліцейським не названо.

Крім того, як убачається із матеріалів справи по епізоду (20 серпня 2024 року о 18 год. 00 хв. на автодорозі Т-1806 сполученням смт. Красне м. Буськ Золочівського району Львівської області), що підставою для огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №115134 від 20.08.2024 року зазначено явними ознаками наркотичного сп`яніння останнього, зокрема «завужені зіниці очей, почервоніння обличчя», а на відеозаписі події жодних конкретних ознак такого сп`яніння поліцейським не названо, про що об`єктивно слідує із відеозапису події.

Проте, названі в протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №108011 від 05.08.2024 та серії ЕПР1 №115134 від 20.08.2024 ознаки для огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, як «завужені зіниці очей», що не відповідає приписам пункту 4 Розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, який містить вичерпний перелік ознак наркотичного сп`яніння, куди така ознака, як «завужені зіниці очей» законодавством не віднесена, а натомість передбачено, серед іншого, «звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло». Проте, поліцейські реакцію очей ОСОБА_1 на світло не перевіряли, а лише формально зазначили таку, як ознаку наркотичного сп`яніння, у вищевказаних адміністративних протоколах.

Відтак, суд вважає, що здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ознаки наркотичного сп`яніння водія у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зафіксувавши їх за допомогою відеозапису події.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Київського апеляційного суду від 12.10.2023 року в справі №755/6355/23.

Відтак, на думку суду, зазначені в адміністративних протоколах, як ознака наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 «завужені зіниці очей», що не відповідає приписам пункту 4 Розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, який містить вичерпний перелік ознак наркотичного сп`яніння, куди така ознака може бути віднесена лише в разі перевірки їх нереагування на світло, чого в даному випадку поліцейським не проводилось. Також не відповідає фактичним обставинам справи зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №115134 від 20.08.2024 року інша ознака наркотичного сп`яніння «почервоніння обличчя», оскільки на відеозаписі події така відсутня і не висловлювалася.

Зокрема, як убачається із матеріалів даної справи про адміністративні правопорушення, що ознаками для проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння у матеріалах справи формально було зазначено, як ознаки: «завужені зіниці очей» і «почервоніння обличчя». Однак, як убачається із відеозапису події від 05.08.2024 року, що під час спілкування поліцейського із ОСОБА_1 поліцейський після відмови водія надати посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, спитавши, чи не вживав ОСОБА_1 алкогольні напої чи наркотичні засоби, висловивши думку, що йому здається про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, а також бачить у ОСОБА_1 ознаки такого сп`яніння, зокрема, що нього «світяться очі», а тому пропонує йому проїхати для освідування в Буську ЦРЛ. Натомість, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №108011 від 05.08.2024 року вказано іншу ознаку наркотичного сп`яніння «завужені зіниці очей», що суперечить відеозапису події від 05.08.2024.

Крім того, як убачається із відеозапису події від 20.08.2024 року, що під час спілкування поліцейського із ОСОБА_1 , поліцейський після відмови водія надати посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, висловив думку, що він вживав алкоголь, запропонувавши ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, повідомивши ОСОБА_1 про складення відносно нього адміністративних матеріалів за ч. 3 ст. 130 КУпАП, незважаючи на невстановлення поліцейським ознак сп`яніння, а також не повідомлено про огляд на стан якого сп`яніння (алкогольне чи наркотичне) запропоновано пройти ОСОБА_1 та згідно яких ознак сп`яніння, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №115134 від 20.08.2024 року вказано дві ознаки наркотичного сп`яніння (завужені зіниці очей, почервоніння обличчя), що суперечить відеозапису події від 20.08.2024.

Натомість, пунктом 2 Розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів лише за наявності ознак, передбачених пунктами 3, 4 розділу І цієї Інструкції.

Згідно частини п`ятої статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У рішенні ЄСПЛ «Матанович проти Хорватії» зазначено, що буде порушенням Конвенції використання одних доказів з ігноруванням інших.

Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, суд вважає, що залишився недоведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №108011 від 05.08.2024 та серії ЕПР1 №115134 від 20.08.2024, враховуючи відсутність ознак, передбачених пунктом 4 розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 для такого огляду та порушення процедури його проведення.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а згідно правової позиції у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 33, 34, 35, 36, 40-1, 122-2, 130, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288, 300-1, 300-2, 307, 308 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даних адміністративних правопорушень на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі оскарження - після залишення скарги без задоволення.

Суддя І. Б. Кос