Дата документу Справа № 335/9175/23
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/227/24Головуючий у 1-й інстанції Мінаєв М.М.
Єдиний унікальний №335/9175/23Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Гріпаса О.Ю., діючого в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Гріпаса Олександра Юрійовича на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 10.09.2023 року о 22 год. 24 хв. водій ОСОБА_1 у м.Запоріжжі по бульвару Шевченка, керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Гріпас О.Ю. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, ані на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, ані у закладі охорони здоров`я.

На відеозапису не зафіксовано наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , відсутня процедура визначення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння. Поведінка останнього була адекватною.

Технічний засіб, на який знято відеозапис події не є службовим технічним пристроєм та про його застосування не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши захисника ОСОБА_2 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №512168 від 10.09.2023 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомився, копію протоколу отримав, що засвідчив особистим підписом;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП «ОКЗНПД» ЗОР від 10.09.2023 року, у якому зазначено, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці), огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 .

На відеозаписові події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Зі змісту долученого до матеріалів справи відеозапису об`єктивно зафіксовано момент руху автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Зафіксовано також зупинку автомобіля. Після зупинки працівниками поліції транспортного засобу ОСОБА_1 , не виходячи з салону автомобіля, пересів на переднє пасажирське крісло, і лише після цього вийшов з автомобіля, тим самим вочевидь намагався ввести в оману працівників поліції щодо факту керування ним вказаним транспортним засобом.

Крім ОСОБА_1 , із салону автомобіля вийшли ще троє чоловіків, які в подальшому, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, сперечались із працівниками поліції та втручались у їх спілкування з ОСОБА_1 . При цьому сам ОСОБА_1 , тримаючи в руках банку з безалкогольним напоєм, користуючись хаотичною обстановкою на місці зупинки та темним часом доби, явно намагався непомітно покинути місце зупинки і взагалі зробити вигляд, що він не має відношення до зупиненого транспортного засобу.

Це призвело до того, що протягом 15-ти хвилин після зупинки працівники поліції займались тим, що слідували за ОСОБА_1 та наполегливо просили повернутись його на місце події. Коли це вдалось, і коли працівники поліції пересвідчились у тому, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 , вони повідомили йому, що вбачають у нього ознаки алкогольного сп`яніння у виді запаху алкоголю з порожнини рота, млявої мови та нестійкої ходи, та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі.

Не отримавши чіткої відповіді на вказану пропозицію, працівники поліції протягом подальших десяти хвилин неодноразово повторювали вказану пропозицію, і запитували, що погоджується ОСОБА_1 на проходження вказаного огляду. При цьому ОСОБА_1 у відповідь на пропозиції і запитання працівників поліції протягом всіх десяти хвилин зухвало відповідав, що він їх не чує, що він їх не розуміє, а також постійно знову намагався віддалитись від місця події та уникнути спілкування з працівниками поліції. Не отримавши чітко висловленої згоди, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що розцінюють його поведінку як відмову від проходження огляду, та почали складати протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що відеозапис, зафіксований нагрудною камерою поліцейського, є неналежним доказом, також безпідставні, оскільки застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію". Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України "Про Національну поліцію" (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) передбачено ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них", затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100.

Зміст самого правопорушення не вимагає встановлення з наданого відеозапису технічних даних, на які впливав би факт сертифікації відеокамери та її специфічні характеристики.

Крім того, відеофіксація здійснювалась поліцейськими з персонального відеореєстратора Motorola Solutions VB400, який є дозволеним технічним засобом.

Сам захисник ОСОБА_2 не заперечує того факту, що події, які зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце.

Також суд зауважує, що фіксування відбувалось відкрито, а водій не заперечував проти зйомки.

Відомостей про те, що відео фіксація здійснювалась з недозволеного технічного засобу чи з порушенням вимог закону в матеріалах справи немає.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи судом були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього матеріалах.

Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 ПДР проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія.

При цьому всупереч протилежним аргументам захисника, апеляційний суд зауважує, що жоден із нормативних документів не дає водієві та його захиснику права оспорювати таку вимогу поліцейського. З відеозапису зловживання поліцейського в цій частині не вбачається.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

Відтак у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 грудня 2023 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар