Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/318/24
Провадження № 3/499/275/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 травня 2024 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., розглянувши матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст..130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Іванівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст..126 КУпАП.

Під час розгляду справи, ознайомившись з матеріалами справи, приходжу до висновку про необхідність повернення справи до ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області для дооформлення, виходячи з наступного.

Статтею 245 КУпАП визначено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення. Такими, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи.

У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Частина 3 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність водія за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, що тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Однак, до матеріалів протоколу працівниками поліції не долучено жодних доказів на підтвердження факту тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та доказів наявності та отримання ОСОБА_1 посвідчення водія, що позбавляє суд можливості вирішити питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та призначити йому стягнення у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами на певний строк.

Крім того до протоколу про адміністративне правопорушення не надано належних доказів того, що постанова про встановлення тимчасового обмеження станом на час керування ОСОБА_1 транспортним засобом була чинною, тобто не скасована або відмінена.

Також, відсутні докази того, що ОСОБА_1 обізнаний про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, тобто, що він отримав копію вказаної постанови державного виконавця.

Крім того матеріали справи, які є ксерокопіями не завірені належним чином.

Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 інкримінується адміністративне правопорушення саме за ч. 3 ст. 126 КУпАП, однак не надано суду доказів вчиненням ним повторно протягом року будь-якого з порушень. Тобто, зміст викладених у протоколі обставин вчинення правопорушення не відповідає змісту диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП, а докази на підтвердження інкримінованого правопорушення не надані.

Разом з тим суд позбавлений можливості самостійно кваліфікувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказані у своїй сукупності недоліки унеможливлюють повний, всебічний та об`єктивний розгляд адміністративного матеріалу і прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, у зв`язку з чим матеріали справи про адміністративне правопорушення підлягають поверненню органу, який склав протокол, для доопрацювання та належного оформлення.

При поверненні справи про адміністративне правопорушення для належного оформлення, суд керується постановою Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 в якій зазначено, що визнається правильною практика тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17 жовтня 2014 року норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення складеного без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року за №2-рп/2015 положення частини другої статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього кодексу, про закриття справи. Тобто, постанова судді про повернення матеріалу для оформлення належним чином оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.245,268, 277, 278, 283 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст..126 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути до ВП №1 Березівського РВП ГУНП В Одеській області для оформлення належним чином.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:Руслан ТИМЧУК