Справа № 447/1401/24 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 33/811/1515/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю ОСОБА_1 та захисника адвоката Войтович О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з доповненнями на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,80 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , 12.05.2024 об 02 год. 25 хв. в м.Миколаїв, вул.Полуботка керував транспортним засобом марки «Renault Scenic» д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння . Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest № 6810, результат 0,73 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Від керування відсторонено шляхом передачі тверезому водієві ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати постанову суду у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП. Повернути матеріали справи на до оформлення до Миколаївського РВ ГУНП у Львівській області.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що на відео, що міститься в матеріалах справи не міститься ознак алкогольного сп`яніння водія, поведінка адекватна.

Крім цього, під час складання протоколу працівники поліції не роз`яснили прав, передбачених ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП.

Звертає увагу на те, що з результатом «Алкотестеру Драгер» згідний не був, просив здати тест на кров, однак це було проігноровано працівниками поліції.

Зазначає, що судом не взято до уваги допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надали інформацію суду, що не був згідний з результатом драгеру та наполягав на медичному огляді в лікарні.

Зауважує, що працівнику поліції не видавались камери спостереження, тобто фіксування події відбулось на камерах спостереження, яку не отримав працівник поліції. Крім цього, не має повного відео, тому є необхідність повернути матеріали на дооформлення.

30 жовтня 2024 року на адресу суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від ОСОБА_1 . Подані доповнення до апеляційної скарги містять доводи щодо незаконності ухваленої постанови аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника адвоката Войтович О.М., на підтримку апеляційної скарги з доповненнями, перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу з доповненнями слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №798729 від 12.05.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 12.05.2024 об 02 год. 25 хв. в м.Миколаїв, вул.Полуботка керував транспортним засобом марки «Renault Scenic» д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння . огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest № 6810, результат 0,73 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР.

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який долучений до матеріалів справи і в яких відображені обставини, які відбувалися за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

- чеком технічного приладу Alkotest Drager результат якого складає 0.73% проміле, тест №5613 від 12.05.2024.

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За порушення вимог п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що під час складання протоколу працівники поліції не роз`яснили прав, передбачених ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП, є необґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що як вбачається із дослідженого в судовому засіданні відеозапису, працівниками поліції роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_1 щодо проходження огляду для визначення стану сп`яніння та роз`яснено наслідки та відповідальність за відмову від проходження такого, ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом.

Крім цього, після повідомлення працівниками поліції результату алкотесту Драгер, ОСОБА_1 не виявив незгоди з результатами огляду який проведено поліцейським, який склав 0,73 проміле.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надали інформацію суду, що ОСОБА_1 не був згідний з результатом драгеру та наполягав на медичному огляді в лікарні, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, допитана у суді першої інстанції, свідок ОСОБА_2 , донька ОСОБА_1 , повідомила, що 12.05.2024 близько 03.00 год. їй зателефонував тато, повідомив що його зупинили працівники поліції і він просить приїхати забрати його машину. Коли вона приїхала на місце події тато говорив, що не згідний з результатом приладу Драгер і просив відвезти його в медичний заклад, в той момент працівники поліції просили його підписати протокол.

Крім цього, допитана у суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 , повідомила, що між 02 та 03 год. 12.05.2024 вона з ОСОБА_2 прибули на місце, де зупинили ОСОБА_5 , який є батьком подруги. Прибувши на місце, почула що ОСОБА_6 кричав везіть мене на експертизу, на що ніхто з працівників поліції не реагував, сказали, що якщо ОСОБА_6 не перестане кричати застосують силу.

Апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 судом не беруться до уваги, оскільки свідки не були очевидцями події, їхні покази не спростовують/підтверджують обставин, за яких працівниками поліції був складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, посилання апелянта на те, що судом не взято до уваги допит свідка ОСОБА_3 , то таке суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки стороною захисту не заявлялося клопотання про допит вищезазначеного свідка.

Посилання апелянт на те, що відеозаписи неналежні докази і не відповідають вимогам, то такі не заслуговують на увагу суду, оскільки даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, які відносяться до зазначеної у протоколі події, не містить ознак фальсифікації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 .

Позиція апелянта, яку той висловив в апеляційній скарзі та його процесуальна поведінка, пов`язана з наданням пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом, як спосіб самозахисту з метою уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

Тому підстав для скасування постанови судді Миколаївського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2024 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Войтович Оксани Михайлівни з доповненнями без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк