Справа № 342/1227/24
Провадження № 3/342/407/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Андріюк І.Г., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , юридична адреса платника : АДРЕСА_1 , головного бухгалтера МБО «БФ «СОС Дитячі містечка» (згідно протоколу),

за ч.1 ст.163-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , головний бухгалтер МБО «БФ» СОС Дитячі Містечка» Україна, (далі Благодійний фонд) несвоєчасно подала звітність з плати за землю (земельний податок) за 2024 рік (граничний термін подання 22.07.2024, фактично подано 01.08.2024), порушивши п.286.4 ст.286 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р.№ 2755-VI (із змінами та доповненнями).

03.10.2024 та 29.10.2024 на адресу суду надійшли пояснення ОСОБА_1 , просила провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що 21.06.2021 між ОСОБА_2 та МБО «БФ «СОС Дитячі Містечка» Україна в особі керівника ОСОБА_3 , укладено договір купівлі-продажу, посвідчений нотаріусом, житлового будинку садибного типу по вул.Шевченка Т., 33-А у м.Городенка загальною площею 198, 5, земельну ділянку, кадастровий номер :01:009:0352 площею 0,0277 га по АДРЕСА_2 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

02.10.2024 Благодійний фонд отримав податкове повідомлення рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 24.09.2024, що згідно акту перевірки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 21.08.2024 встановлено порушення Благодійним фондом положень ст.286 п.286.4 Податкового кодексу України.

Вважає, що протокол складено з порушенням норм законодавства, оскільки у Благодійного фонду був відсутній обов`язок подавати податкову декларацію з земельного протягом 20 днів, адже земельна ділянка не є нововідведеною.

Крім того, будь-які інші докази, окрім акту перевірки та протоколу в матеріалах справи відсутні.

Також вважає, що контролюючим органом помилково визначену дату вчинення правопорушення, протокол складено за її відсутності та не вручено належним чином.

30.10.2024 до суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про проведення судового розгляду за її відсутності.

Суд, враховуючи клопотання ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зазначає наступне.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Надані суду матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.163-1 КУпАП, містять:

протокол про адміністративне правопорушення №3078 від 25.09.2024 року;

акт про результати камеральної перевірки щодо несвоєчасного подання податкової звітності з плати за землю (земельний податок) МБО «БФ «СОС Дитячі Містечка» Україна за 2024 рік №14891/09-19-04-07-14/34183275 від 21.08.2024;

акт про неявку посадової особи для підписання протоколу про адміністративне правопорушення від 25.09.2024;

корінець повідомлення про виклик до Коломийського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 21.08.2024;

фіскальний чек АТ «Укрпошта»;

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №3078 від 25.09.2024 року ОСОБА_1 , головний бухгалтер МБО «БФ» СОС Дитячі Містечка» Україна, (далі Благодійний фонд) несвоєчасно подала звітність з плати за землю (земельний податок) за 2024 рік (граничний термін подання 22.07.2024, фактично подано 01.08.2024), порушивши п.286.4 ст.286 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р.№ 2755-VI (із змінами та доповненнями).

Згідно акту про результати камеральної перевірки щодо несвоєчасного подання податкової звітності з плати за землю (земельний податок) МБО «БФ «СОС Дитячі Містечка» Україна за 2024 рік №14891/09-19-04-07-14/34183275 від 21.08.2024 несвоєчасно подано податкову звітність з плати за землю (земельний податок) за 2024 рік.

Згідно п.286.4 ст.286 Податкового кодексу України за нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним. У разі зміни протягом року об`єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Відповідно до ч.1 ст.163-1 КУпАП відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, -тягне за собою накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК України). У зв`язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Як видно з Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.06.2024, Благодійний фонд набув у власність земельну ділянку по АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2024.

Згідно п.1.3 договору купівлі-продажу від 21.06.2024, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубаровою М.В., укладеного між ОСОБА_2 та Благодійним фондом, право приватної власності продавця ( ОСОБА_2 ) на земельну ділянку підтверджується фактом державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.01.2016 року, реєстраційний №16.

Враховуючи наведене, вказана земельна ділянка не є нововідведеною земельною ділянкою, набутою за договором купівлі-продажу, та Благодійний фонд не порушив строк для подачі декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який визначений п.286.4 ст.286 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що протокол про адміністративне порушення є одним із основних доказів у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, останній має відповідати вимогам ст. 256 КУпАП та обставини відображені у ньому мають бути конкретними і зрозумілими.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні «Волчлі проти Франції» заява № 35787/03 п.29, 26.07.2007р. вказує, що «при застосуванні правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом».

Крім того, в рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України».

Дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки у матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю серед інших, за наявності такої обставини як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП підлягає закриттю, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.40-1, ч.1 ст. 163-1, 221, 247-249, 268, 283-285, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст.163-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілою, її представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Андріюк І.Г.