ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в особі судді Сташківа Н.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

31 березня 2024 року о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи в м. Скалат по вул. Тернопільській, керував транспортним засобом Mercedes-Benz C220 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження медичного обстеження на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, а що передбачено адміністративну відповідальність за вчинення правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 01 квітня 2024 року, о 09 годині 03 хвилини, ОСОБА_1 , перебуваючи в сел. Підволочиськ по вул. Д. Галицького, біля будинку №112, керував транспортним засобом Mercedes-Benz C220 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився в медичному закладі «Підволочиська ЦРЛ», результат огляду на стан сп`яніння 1,56 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративну відповідальність за вчинення правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 06 квітня 2024 року, о 07 годині 34 хвилини, ОСОБА_1 , перебуваючи в сел. Підволочиськ по вул. Тернопільській, керував транспортним засобом Mercedes-Benz C220 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, результат огляду на стан сп`яніння 0,73 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративну відповідальність за вчинення правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заяв чи клопотань до суду не подавав.

При цьому, представник ОСОБА_1 - адвокат Верес М.Я. подав до суду клопотання про відкладення судового засідання через відрядження ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем і його бажання безпосередньо взяти участь в розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Вереся М.Я. про відкладення судового засідання.

Так, відповідно до вимог ст.268 КУпАП - участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не є обов`язковою, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за її відсутності.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Так, представником ОСОБА_1 - адвокатом Вересом М.Я. суду не надано жодних підтверджень того що ОСОБА_1 дійсно є військовослужбовцем чи перебуває у відрядженні. При цьому, ОСОБА_1 під час повідомлення його про дату та час судового засідання, жодних зауважень з приводу дати та часу, на які призначено судове засідання не мав.

Відповідно до матеріалів провадження, користуючись своїми процесуальними правами, передбаченими ст.268 КУпАП, ОСОБА_1 ще 08 квітня 2024 року уклав договір з адвокатом Вересом М.Я. про надання правової допомоги, тобто реалізував своє право користуватися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката, який так само як і ОСОБА_1 мав право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, подавати докази, незалежно від участі останнього в судовому засіданні. Крім того, адвокат Верес М.Я. вже неодноразово заявляв клопотання про перенесення розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, суд розцінює поведінку ОСОБА_1 як таку, що направлена на зловживання своїми правами, наданими КУпАП, затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності та перешкоджання розгляду справи у розумні строки, в зв`язку з чим вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За приписами п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних за ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п.1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року, поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5, п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №004160 від 31 березня 2024 року, серії ААБ №180589 від 01 квітня 2024 року, серії ААБ №162646 від 06 квітня 2024 року, в яких встановлено обставини вчинення правопорушень. До протоколів додано диски з відеозаписами, рапорти, акти огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції від 01 квітня 2024 року, довідки.

- дослідженими в судовому засіданні матеріалами відеофіксації, що містяться на оптичних носіях - дисках DVD-R, на яких зафіксовано обставини, що підтверджують дані викладені в протоколі про адміністративні правопорушення та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 березня 2024 року та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 31 березня 2024 року, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 01 квітня 2024 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 квітня 2024 року, якими встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та виявлено вміст алкоголю 1,56 ‰;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 квітня 2024 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 06 квітня 2024 року та результатом тестування від 06 квітня 2024 року, згідно яких, під час проведення тесту за допомогою приладу Alcotest 6820 ARPK-0170, тест №355, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено вміст алкоголю 0,73 ‰;

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст.17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не сплили.

Оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи визнання вини правопорушником, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння та керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого даною нормою, встановлена відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Накладаючи адміністративне стягнення за вказане адміністративне правопорушення, суд враховує характер вчинених правопорушень, які відноситься до грубих порушень ПДР, як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та його учасників, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність та обставини, що обтяжують відповідальність, що судом не встановлені.

За вказаних обставин, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, суд приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на час ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 605 гривень 60 копійок згідно ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.3, 40-1, 276-280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч.5 ст.4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», зі змінами та доповненнями, суд, -

УХВАЛИВ:

Матеріали про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП - справа №604/473/24 провадження 3/604/326/24, за ч.1 ст.130 КУпАП - справа №604/487/24 провадження 3/604/330/24 та за ч.1 ст.130 КУпАП - справа №604/511/24 провадження 3/604/352/24 об`єднати в одне провадження та присвоїти справі №604/473/24 провадження 3/604/326/24.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави судовий збір у розмірі у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.Б. Сташків