Справа № 741/1650/23 Головуючий у 1 інстанції Гридасова А. М.
Провадження № 33/4823/168/24
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Оседача М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 08 січня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, пенсіонер, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 536,80 грн.

Як встановив суд, 24 серпня 2023 року о 23 год. 41 хв. в с. Макіївка, вул. Стратілата, 3 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, а також пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, він був зупинений працівниками поліції незаконно, без будь-яких на те підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Зазначає, що йому не було роз`яснено його права і обов`язки. Вказує, що в матеріалах адміністративного провадження відсутній рапорт працівників поліції, які прибули для складання адміністративного протоколу про надходження заяви чи повідомлення про адміністративне правопорушення або про факт виявлення ними особисто даного правопорушення щодо водія автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , яке б виражалося в порушенні ПДР України, що і стало підставою для його законної зупинки та подальших дій вчинених працівниками поліції. Зазначає, що інформація щодо скоєного адміністративного правопорушення взагалі не реєструвалась в журналі єдиного обліку відділу поліції, що є порушенням розділу 2 п. 6 Порядку ведення єдиного обліку в органах та підрозділах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події затвердженого Наказом МВС України № 100 від 08.02.2019 року. Вказує, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ним таких положень ПДР України, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу. Зазначає, що як вбачається із відеозапису працівник поліції взагалі не розпочав будь-яких процесуальних дій передбачених КУпАП щодо оформлення порушення ПДР чи розгляду справи на місці. На думку апелянта, зупинка водія поліцією на власний розсуд, для якоїсь незрозумілої перевірки не є законною і грубо порушує вимоги ЗУ «Про Національну поліцію» тому всі подальші вимоги працівників поліції до нього, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний. Вказує, що факт незаконної зупинки автомобіля підтверджується свідками, які перебували в салоні автомобіля та зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, так і самими працівниками поліції, які здійснили таку зупинку, проте суд першої інстанції розглядав справу без допиту даних свідків, тобто порушив принцип безпосереднього отримання доказів судом, чим порушив право на захист апелянта. Всі ці обставини та наведені аргументи є підставою для скасування судового рішення та закриття провадження, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Гусаревич С.М. не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом було дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем у закладі охорони здоров`я.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, що підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 188454 від 24 серпня 2023 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП. (а.с. 2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 304425 (а.с. 7); відеозаписом з нагрудної боді камери поліцейського, який міститься на диску, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , та відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер або ж проведення медичного огляду в лікарні.

Із переглянутих апеляційним судом відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . При спілкуванні з водієм працівники поліції виявили та вказали про наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння та неодноразово протягом всього часу спілкування пропонували пройти огляд на місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатора або проїхати до закладу охорони здоров`я. Однак, громадянин ОСОБА_1 будучи водієм автомобіля, чого і сам не заперечував, відмовився від запропонованих оглядів на стан сп`яніння, ввесь час намагався уникнути спілкування з працівниками поліції, шляхом залишення місця зупинки транспортного засобу, повідомляючи при цьому різні підстави. Жодних дій чи висловлювань, які б свідчили про дійсність намірів пройти на вимогу працівника поліції відповідний огляд на стан сп`яніння водій не здійснив.

На думку суду апеляційної інстанції, саме усвідомлення ОСОБА_1 можливого виявлення стану алкогольного сп`яніння в разі продуття приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, продуття якого належним чином останнім здійснено не було, а також проходження відповідного огляду на стан сп`яніння саме - у закладі охорони здоров`я, і зумовило таку його поведінку.

Відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було зафіксовано і на технічний носій, що узгоджується із положеннями ст.266 КУпАП.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виконання вимог поліцейського пройти огляд є обов`язком водія, який після проведення огляду та у разі незгоди з вимогами пройти такий огляд мав усі підстави оскаржити дії поліцейських у визначеному законом порядку.

Доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу є необґрунтованим, оскільки зазначені обставини не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а обґрунтованість та підстави зупинки транспортного засобу не впливають на законність судового рішення у даній справі.

Апеляційним судом не встановлено порушень працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, до того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав при складанні протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Відтак, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу.

Отже, встановлені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 08 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач