Головуючий у суді першої інстанції: Савчак С.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №382/611/24

провадження №33/824/3068/2024

27 вересня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

за участю прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Сокол О.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Миролюбової О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ольховчик Шахтарського район Донецької області, громадянина України, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , є інвалідом 2 групи, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Миролюбовою Ольгою Володимирівною, на постанову Яготинського районного суду Київської області від 8 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Яготинського районного суду Київської області від 8 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн., та стягнуто судовий збір на користь держави.

Згідно із постановою судді, ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство Панфильської дослідної станції Національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (Закон № 1700-VII), порушив вимоги пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII, не повідомив визначений законом орган - Панфильську дослідну станцію Національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України» чи Національний науковий центр «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України» про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між його приватним інтересом і службовими повноваженнями, який виник перед підписанням наказу від 23.02.2023 № 46-к «Про призначення ОСОБА_1 », яким встановив собі особисто надбавку за інтенсивність праці в розмірі 15 433 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство Панфильської дослідної станції Національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, порушив вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII, вчинивши дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписавши наказ від 23.02.2023 № 46-к «Про призначення ОСОБА_1 », яким встановив собі особисто надбавку за інтенсивність праці в розмірі 15 433 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Миролюбова О.В. подала апеляційну скаргу в якій просила постанову скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки у діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона у формі умислу, який виражався в умисному неповідомленні про конфлікт інтересів та умисному вчиненні дій в умовах реального конфлікту інтересів, а також мети незаконного одержання за свої дії матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду, провадження у справі закрити.

Пояснили, що на момент призначення ОСОБА_1 , відповідно до наказу від 23 лютого 2023 року № 46-к «Про призначення ОСОБА_1 », за яким в п.1 він приступає до виконання обов`язків директора підприємства з 24 лютого 2023 року до призначення директора у встановленому законом порядку з посадовим окладом та надбавкою за інтенсивність праці всього 46298 грн, станом на 1 січня 2023 року надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи в сумі 15433 грн. вже була встановлена відповідно до штатного розпису на 2023 рік, який на момент призначення ОСОБА_1 був дійсним, ніким не оспорювався та не скасовувався.

В судовому засіданні прокурор Сокол О.О. заперечувалапроти доводів апеляційної скарги та просила залишити постанову суду першої інстанції в силі.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги та письмові пояснення, вважаю, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не проаналізував належним чином наявні в справі докази.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, суд першої інстанції виходив із наявності в його діях складу таких адміністративних правопорушень та доведеності його вини у вчиненні цих правопорушень.

Проте апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Державне підприємство «Дослідне господарство Панфильської дослідної станції Національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України» є юридичною особою публічного права.

У відповідності до пп. 7.2., 7.4., 7.5., 7.6., 7.7., 7.8. статті 7 статуту Підприємства управління підприємством здійснює його директор, який підзвітний академії. Академія і наукова установа не втручаються в оперативну та господарську діяльність підприємства, що здійснюється відповідно до цього статуту. Директор підприємства призначається на посаду на конкурсній основі та звільняється з неї президентом НААН, відповідно до діючого законодавства. Директор діє від імені підприємства та в його інтересах, відповідно до законодавства та в межах цього статуту, самостійно вирішує питання діяльності підприємства, зокрема: - організовує і здійснює керівництво науково-дослідною і виробничо-господарською діяльністю підприємства; - має право, без окремої на те довіреності, представляти підприємство у всіх установах, організаціях та підприємствах; - укладає господарські договори, видає довіреності іншим особам, відкриває рахунки в установах банків; - розпоряджається майном та коштами підприємства відповідно до чинного законодавства та цього статуту; - в межах своєї компетенції видає накази та розпорядження у встановленому порядку; - самостійно визначає структуру і в установленому порядку затверджує штатний розпис в межах фонду оплати праці. Директор здійснює управління підприємством. Він несе персональну відповідальність за стан та діяльність підприємства, за збереження та ощадливе використання майна підприємства, забезпечення пожежної безпеки його об`єктів, а також створення належних соціально-побутових умов для трудового колективу.

Отже, директор підприємства згідно зі статутом наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, відповідно є посадовою особою.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 24.10.2014 року № 1700-VII (надалі за текстом Закон № 1700- VII), посадові особи юридичних осіб публічного права, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів; вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до ст.172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Визначення потенційного, реального конфлікту інтересів та приватного інтересу наведенні у ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якою, потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес - це будь-який майновий чи не майновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими поза службовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29 вересня 2017 року № 839, відповідно до п.1.1.1 розділу: тільки такий приватний інтерес у сфері службових (представницьких) повноважень, що може вплинути або впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, спричиняє виникнення реального або потенційного конфлікту інтересів, наявність протиріччя встановлюється в кожному окремому випадку виконання доручення, розгляду листа, здійснення контрольного заходу тощо, шляхом порівняння повноважень та існуючого у особи приватного інтересу із подальшим визначенням можливості (неможливості) такого інтересу вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, вчинення діяння службовою особою.

Тобто складовими конфлікту інтересів (реального, потенційного) є: приватний інтерес (будь-який майновий чи немайновий), службові/представницькі повноваження (безпосередні та загальнослужбові), а співвідношення вказаних складових спричиняє виникнення: реального конфлікту інтересів- приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; потенційного конфлікту інтересів - у сфері службових/представницьких повноважень наявний приватний інтерес, що може за настанні певних обставин у майбутньому вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ у роз`ясненнях від 22 травня 2017 року № 223-943/0/4-17 зазначено, що порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати, зокрема, у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч.2 ст.172-7 КУпАП).

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність приватного інтересу; наявність суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Постанова суду першої інстанції не відображає сукупності фактів для констатації висновку про наявність реального конфлікту інтересів щодо встановлення ОСОБА_1 собі надбавок за інтенсивність праці, оскільки: штатним розписом підприємства на 2023 рік, який був введений в дію з 1 січня 2023 року, підписаного В.о. директора ОСОБА_4, головним бухгалтером ОСОБА_3 , який затверджений директором Панфильської ДС ННЦ «ІЗ НААН», погоджений президентом НААН України та директором ННЦ «Інститут землеробства НААН України», встановлений посадовий оклад директора в сумі 30 865 грн., надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи в сумі 15 433 грн., в межах фонду заробітної плати на місяць 46 298 грн. Наказом президента НААН від 23.02.2023 № 30-к ОСОБА_1 призначено в.о. директора підприємства з 24.02.2023 до призначення директора у встановленому законом порядку.

Згідно наказу в.о. директора підприємства ОСОБА_1 від 23.02.2023 року № 46-к «Про призначення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків виконуючого обов`язки директора ДП «Дослідне господарство Панфильської дослідної станції Національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України» з 24 лютого 2023 року до призначення директора у встановленому законом порядку з посадовим окладом та надбавкою за інтенсивність праці 46298 грн.

Таким чином, на момент призначення ОСОБА_1 відповідно до наказу від 23 лютого 2023 року № 46-к «Про призначення ОСОБА_1 », вже станом на 1 січня 2023 року надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи в сумі 15433 грн. вже була встановлена відповідно до штатного розпису на 2023 рік, який на момент призначення ОСОБА_1 був дійсний, ніким не оспорювався та не скасовувався.

Штатний розпис, який є локальним правовим актом підприємства на 2023 рік, який був введений в дію з 1 січня 2023 року, підписаний В.о. директора ОСОБА_4, головним бухгалтером ОСОБА_3 , який затверджений директором Панфильської ДС ННЦ «ІЗ НААН», погоджений президентом НААН України та директором ННЦ «Інститут землеробства НААН України», за яким посадовий оклад директора становив - 30865 грн., надбавк4а за інтенсивність праці та особливий характер роботи 15433 грн., в межах фонду заробітної плати на місяць всього 46298 грн. на момент, коли ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків в.о. директора був обов`язковий до виконання, оскільки не мав зворотної дії в часі, тобто не потребував від ОСОБА_1 будь -якого повідомлення щодо наявності в його діях конфлікту інтересу.

Уповноваженою особою, яка склала відповідні протоколи, не було до суду наданодоказів, що ймовірний приватний інтерес, який суперечить службовим/представницьким повноваженням, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або за вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, зокрема не доведено, що при підписанні наказу від 23 лютого 2023 року № 46-к дії ОСОБА_1 були необ`єктивними або упередженими, та. Що такими діями і даним рішенням було завдано шкоди інтересам служби - ДП «Дослідне господарство Панфильської дослідної станції Національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії наук України», та Національної академії аграрних наук України, як органу управління державним майном.

За змістом ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчиняється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

На момент підписання наказу № 46-к від 23 лютого 2023 року ОСОБА_1 підписував цей наказ на підставі Штатного розпису підприємства на 2023 рік, який був введений в дію з 1 січня 2023 року, тобто був вже діючим.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не мав контракту, де були обумовлені умови оплати його праці, при визначені розміру заробітної плати, який включав посадовий оклад і надбавку за інтенсивність праці,товін виходив із єдиного діючого документа, а саме штатного розпису на 2023 рік.

Між тим, згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини тлумачиться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

При винесенні рішення по даній справі, суд першої інстанції не дотримався вимог Закону в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції передчасно зробив висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, внаслідок чого прийняв неправильне рішення по справі.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, здійснюючи перегляд постанови районного суду прийняте рішення у справі не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим воно підлягає безумовному скасуванню, а справа закриттю за відсутності події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Миролюбовою Ольгою Володимирівною, задовольнити.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 8 травня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна