Справа № 197/1453/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чернова Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Криворізького районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2023 року о 20 год. 55 хв. в Дніпропетровській області смт. Широке, по вул. Свердлова, поблизу буд. 33 водій ОСОБА_1 керував ТЗ Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду у встановленому законодавством місці відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти притягнення його до відповідальності. Пояснив, що дійсно, 02.12.2023 року він знаходився в смт. Широке по вул. Свердлова і керував ТЗ Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 . В його автомобілі розрядився акумулятор, і десь близько 17.30 год. він пішов до свого друга ОСОБА_2 за допомогою. Разом вони повечеряли, трохи випили алкогольного напою, і вже близько 21.00 год. він пішов до свого автомобіля, хотів забрати речі. До нього підійшли працівники поліції та запропонували проти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, від чого він відмовився, оскілки не бачив в цьому сенсу, бо він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте транспортним засобом не керував.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шелудько А.О. надав суду письмові пояснення, згідно яких пояснив, що ОСОБА_1 приїхав з с. Благодатне в смт. Широке в магазин за купівлею корму для тварин домашнього господарства, 02.12.2023 року приблизно о 16.30 год. рухаючись по вул. Свердлова о 16.30 год. на автомобілі ТЗ Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , у нього перестав працювати двигун. Здійснивши аварійну зупинку на обочині дороги, ОСОБА_1 намагався самостійно полагодити автомобіль, але не мав інструменту. Зателефонувавши своєму знайомому ОСОБА_2 , який мешкав неподалік, ОСОБА_1 повідомив, що йому необхідний інструмент для ремонту автомобіля та можливо знадобиться зарядний пристрій до акумуляторної батареї. ОСОБА_2 запросив ОСОБА_1 до себе додому і сказав, щоб той взяв акумулятор із собою. Коли акумулятор підзарядився, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взяли із собою набір ключів та пішли до автомобіля, який перебував на узбіччі. Прибувши до авто, воно знову не завелось. Приблизно о 19.00 год. ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1 піти до нього додому, а зранку відбуксувати автомобіль до СТО. Знаходячись вдома у ОСОБА_2 , він запропонував ОСОБА_1 повечеряти та трохи вжити алкоголю, щоб зігрітися від холоду. Близько о 20.00 год. ОСОБА_1 вирішив зателефонувати своїй сестрі, але телефону він не знайшов. Згадавши, що останній раз він тримав телефон в руках біля авто, вирішив повернутися до автомобіля та забрати телефон. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 пішли до автомобіля. ОСОБА_1 відчинив пасажирські двері та почав шукати свій телефон. В цей момент в попутному напрямку рухався автомобіль з працівниками поліції, які, побачивши автомобіль, зупинилися. Поліцейський відрекомендувався, запитав у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 документи. ОСОБА_1 назвав свої дані, запевнив працівника поліції, що він є власником автомобіля та передав реєстраційне посвідчення на автомобіль, повідомивши поліцейського, що авто стоїть на узбіччі вже давно та в непрацюючому стані, габарити не вмикав, щоб не розряджати акумулятор. Прийшов, щоб забрати мобільний телефон, оскільки вирішив залишитись ночувати у товариша, щоб вранці зайнятись ремонтом автомобіля. Працівники поліції почали запитувати, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, на що останній повідомив, що після тривалого знаходження на холоді, намагаючись полагодити автомобіль, він перебував в гостях у свого товариша ОСОБА_2 , випив приблизно 50 грам настоянки, щоб не захворіти. В подальшому працівники поліції почали зазначати, що ОСОБА_1 вживав алкоголь та керував транспортним засобом ТЗ Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 . Вважає, що ця обставина не відповідає дійсності, оскільки автомобіль вже тривалий час знаходився в нерухомому стані і знаходився на узбіччі по вул. Свердлова. У зв`язку з вищевикладеним, просить закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, з метою підтвердження вищезазначених фактів, просить викликати в судове засідання у якості свідка ОСОБА_2 , для надання пояснень щодо обставин складання протоколу.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року.

Згідно п.п.2,6,7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.п.8, 12 Розділу ІІ вказаної Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Вказані норми мітяться також у відповідному Порядку, затвердженого постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 року.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 298234 від 02.12.2023 року (а.с. 1); копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №458191 від 02.12.2023 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУПАП (а.с. 2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» від 02.12.2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 наявні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився (а.с. 3); Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 4); рапортом поліцейського ВРПП Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, сержанта поліції С. Котруца від 02.12.2023 року (а.с.9).

Відповідно до копії постанови серії БАБ від 02.12.2023 року, яка міститься в матеріалах справи, 02.12.2023 року о 20 год. 55 хв. в Дніпропетровській області смт. Широке на перехресті вул. Соборна та вул. Свердлова, водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 при повороті не подав сигнали світловими показниками повороту відповідного напрямку, чим порушив п.п. 9.2б ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП.

Всі доводи захисника ОСОБА_1 , викладені в письмових поясненнях, та покази самого ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні, суд відхиляє, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються зібраними по справі доказами. Зокрема, постановою серії БАБ від 02.12.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, згідно якої останній був зупинений працівниками поліції саме під час керування ТЗ Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 02.12.2023 року о 21 год. 55 хв., та розцінюються судом як версія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Щодо клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 , заявленого в судовому засіданні захисником Шелудьком А.О., суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки в матеріалах справи містяться достатні докази для визначення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суд вважає дане клопотання безпідставним, та таким, що призведе до затягування розгляду справи ще на тривалий час.

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались.

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасі у проти Греції» національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнецов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України»), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, зокрема, відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ по справі «Серявін та інші проти України» (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Роуз Торія проти Іспанії», параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», параграф 32).

Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі №800/527/16.

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд вважає, що обсяг вмотивування даного судового рішення є достатнім для його прийняття.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівником поліції вимог ст. 254, 255, 256, 268 КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, вимог ст. 266 КУпАП, відповідних Порядку та Інструкції які регламентують процедуру проведення огляду, суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу вказаного судового рішення щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп?яніння відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідивши письмові матеріали дійшов висновку про доведеність вини правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, враховуючи викладене вище, та приймаючи до уваги характер скоєного правопорушення, особу порушника, його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, ступінь його вини, суспільну небезпечність адміністративного проступку, оскільки керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння могло призвести до негативних наслідків, як для самого правопорушника, так і для оточуючих його громадян, та інші вимоги ст. 33 КУпАП, з метою виховання порушника та попередження наступних правопорушень, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33-35, ч.1 ст.130, ст. ст. 245, 280, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284, ч.ч.1, 2, 3 ст.294, ч.1 ст.303 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Н.В. Чернова