КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4961/2024 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, працює водієм таксі, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 968629 від 25.07.2024 року - 25.07.2024 року о 09 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Hyundai Sonata" д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Ушинського, не оцінила положення автомобіля, що рухався позаду, можливість його зупинитися без застосування екстреного гальмування, здійснила різке гальмування, внаслідок чого відбувся небезпечний маневр, через що водій автомобіля "BMW" д.н.з. НОМЕР_2 здійснив зіткнення з автомобілем "Hyundai Sonata" д.н.з. НОМЕР_1 , який різко зупинився попереду, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п.п. 1.5, 12.9(г) Правил дорожнього руху України, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн 60 коп..

Не погоджуючись з вказаною постановою, 04 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, у апеляційній скарзі було заявлене клопотання, у якому порушене питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 зазначає, що з моменту прийняття судом першої інстанції постанови, вона тричі приходила за отриманням повного тексту, однак її не видавали через неготовність, тому лише 01.10.2024 року ОСОБА_1 отримала оскаржувану постанову, а відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних підстав.

Доводи своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що на схемі місця ДТП чітко видно як водій BMW ОСОБА_2 , не дотримуючись дистанції між своїм автомобілем та автомобілем ОСОБА_1 , здійснив зіткнення з авто Hyundai Sonata.

Доводи своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує також тим, що гальмувала та зупинила автомобіль, позаяк почула крик за вікном свого автомобіля, цей крик сприйняла, як факт зіткнення з іншим автомобілем, відтак виконала вимоги п. 2.10 ПДР, негайно зупинивши автомобіль та залишившись на місці пригоди.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її адвокат Микитюк В.В. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Інший учасник ДТП - ОСОБА_2 та його адвокат Савенков О.В. у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували та зазначали, що ОСОБА_2 виконав вимоги п. 12.9г) ПДР України і моментально відреагував на зміну дорожньої обстановки, як наслідок, здійснив різке гальмування, однак враховуючи гальмівний шлях транспортного засобу, здійснив зіткнення внаслідок порушення ПДР водійкою ОСОБА_1 .. Крім того, пояснили, що водій автомобіля Hyundai Sonata перебувала у стані наркотичного сп`яніння, а саме під дією канабісу, що підтверджується висновком Клінічної лікарні «Соціотерапія» МОЗ №003740.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

У матеріалах справи наявна розписка, яка підтверджує дату отримання ОСОБА_1 повний текст оскаржуваної постанови суду першої інстанції, а саме - 01.10.2024 рік (а.с.30), відтак суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 12.9 г) Правил дорожнього руху України водієві забороняється різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді).

Проте, вимоги вказаних пунктів ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізувала своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п.п. 1.5, 12.9 г) ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 968629 від 25.07.2024 року, з якого вбачається, що 25.07.2024 року о 09 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Hyundai Sonata" д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Ушинського, не оцінила положення автомобіля, що рухався позаду, можливість його зупинитися без застосування екстреного гальмування, здійснила різке гальмування, внаслідок чого відбувся небезпечний маневр, через що водій автомобіля "BMW" д.н.з. НОМЕР_2 здійснив зіткнення з автомобілем "Hyundai Sonata" д.н.з. НОМЕР_1 , який різко зупинився попереду, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п.п. 1.5, 12.9(г) Правил дорожнього руху України, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 1);

- на схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була складена безпосередньо на місці пригоди в присутності водіїв, вона підписана учасниками пригоди без зауважень та доповнень, а тому вважається такою, що відповідає фактичним обставинам події, в якій відображено розташування транспортних засобів відносно проїжджої частини, місце зіткнення транспортних засобів, розмітку частини дороги, де відбулось зіткнення та характер механічних пошкоджень транспортних засобів (а.с. 3);

- у письмових поясненнях ОСОБА_2 від 25.07.2024 року, із яких вбачається, що він виїжджав з паркувального місця, коли його підрізала водійка Hyundai, почала сигналити та лаятись, трапився конфлікт. У моменті, коли ОСОБА_2 хотів об`їхати авто ОСОБА_1 з правої сторони, та почала виляти та притормозила, що стало причиною ДТП (а.с. 4);

- у письмових поясненнях ОСОБА_1 від 25.07.2024 року, із яких вбачається, що ліворуч від неї виїжджала машина BMW, на що ОСОБА_1 посигналила, щоб у неї не в`їхали, але водій BMWпочав кричати та хотів проїхати, що налякало водійку Hyundai. ОСОБА_1 хотіла поїхати далі, але почувши крик, зупинилась, адже не розуміла, що відбувається, а в цей момент водій BMW в`їхав у її авто позаду (а.с. 5);

- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2677629 від 25.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки остання, керувала транспортним засобом, не маючи на це права, чим порушила вимоги п. 2.1а) ПДР України (а.с. 6);

- у рапорті інспектора взводу 1 роти 2 батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ілзенка О.С. від 25.07.2024 року, із якого вбачається, що прибувши на місце виклику, було виявлено ДТП та обох учасників даної події, попросивши документи для оформлення ДТП, водійка автомобіля Hyundai надала свідоцтво про реєстрацію на авто та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, який мав закінчений термін дії. Водії поводили себе агресивно та винуватили один до одного у вчиненні даної ДТП. Надалі було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння у обох водіїв та запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку і лікаря-нарколога, на що водії висловили згоду (а.с. 7);

- на долученому до матеріалів справи відеозаписі з камер відеоспостереження, розташованих на фасаді гуртожитку №7 НМУ ім. О.О. Богомольця, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 , рухаючись у м. Києві по вул. Ушинського, здійснила різке гальмування, внаслідок чого відбулось ДТП (а.с. 26).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протоколи про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протоколи підписані особою, яка його склала, ОСОБА_1 , крім того, їй було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженими судом апеляційної інстанції відеозаписом із камер відеоспостереження, на якому зафіксована подія, яка відбулась 25.07.2024 року за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що містяться в матеріалах справи, зафіксована подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що на схемі місця ДТП чітко видно як водій BMW ОСОБА_2 , не дотримуючись дистанції між своїм автомобілем та автомобілем ОСОБА_1 , здійснив зіткнення з авто Hyundai Sonata, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки це спростовується наявними у матеріалах справи доказами, а саме, як вбачається із схеми місця ДТП, підписаною без зауважень водієм та понятими, на якій визначене місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, а також характер та локалізація пошкоджень автомобілів у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що в сукупності з іншими доказами по справі, зокрема, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №968629 від 25.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, долученим відеозаписом із камер відеоспостереження, підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, з дослідженого судом апеляційної інстанції відеозаписом з камер відеоспостереження вбачається, що жодних перешкод, які б давали підстави відходити від встановлених правил дорожнього руку у водійки транспортного засобу Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 не існувало, оскільки смуга руху, по якій рухались ОСОБА_1 , а за нею ОСОБА_2 була вільною від інших автомобілів. На відеозаписі відображено, як водійка Hyundai Sonata різко гальмує, а в свою чергу, водій автомобіля марки BMW, який рухався позаду на відстані декількох метрів, не зміг заздалегідь передбачити подібну поведінку учасника дорожнього руху, не зміг запобігти зіткненню, внаслідок чого і сталась ДТП. Отже, саме недотримання ОСОБА_1 п.п. 1.5, 12.9 г) Правил дорожнього руху України, перебуває у причинному зв`язку із ДТП та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, а тому об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду апеляційної інстанції не має.

Доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що вона гальмувала та зупинила автомобіль, позаяк почула крик за вікном свого автомобіля, цей крик сприйняла, як факт зіткнення з іншим автомобілем, відтак виконала вимоги п. 2.10 ПДР, негайно зупинивши автомобіль та залишившись на місці пригоди, суд апеляційної інстанції не бере до уваги такі доводи апеляційної скарги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки, як вірно встановив суд першої інстанції та з чим не може не погодитись суд апеляційної інстанції, такі причини різкого гальмування є суперечливими та не підтверджують необхідність здійснення такого маневру, крім того, жодним доказом не підтвердженим.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «28» жовтня 2024 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко