Справа 450/1039/24
Номер провадження 3/350/263/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2024 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Бейко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

01.05.2024 з Пустомитівського районного суду Львівської області до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області направлено за підсудністю для розгляду по суті матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені Управлінням патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №637126 від 29.02.2024, 17.01.2024 о 21 год. 15 хв. в Львівська область, с.Сокільники, вул.Стрийська 30, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_2 з причепом ПР н.з. НОМЕР_3 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою відповідно не реагував на її зміну, при зміні напрямку руху, а саме розвороті не зайняв відповідне крайнє положення та здійснюючи розворот створив аварійну ситуацію автомобілю «TOYOTA RAV 4» н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку та задіявши екстрене гальмування змінивши напрямок руху здійснив зіткнення з автомобілем «OPEL CORSA» н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Окрім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №637127 від 29.02.2024, 17.01.2024 о 21 год. 15 хв. в Львівська область, с.Сокільники, вул.Стрийська 30, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_2 з причепом ПР н.з. НОМЕР_3 , будучи причетним до ДТП залишив місце події не повідомивши органи чи підрозділ поліції.

ІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративні правопорушення:

Особою, яка склала протоколи про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.122-2 КУпАП на підставі п.2.10 А, Д Правил дорожнього руху (далі ПДР), та за ст.124 КУпАП на підставі п.п.2.3 Б, 10.1, 10.4 ПДР.

ІІІ. Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності:

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих йому правопорушень не визнав та пояснив, що 17.01.2024 о 21 год. 15 хв. керував транспортним засобом не порушуючи жодних правил дорожнього руху та не був винуватцем жодної дорожньо-транспортної пригоди.

У попередньому судовому засіданні представник особи, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення - адвокат Родіков І.В. заперечив причетність ОСОБА_1 до вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушень, оскільки ОСОБА_1 не порушував жодних правил дорожнього руху. При цьому, дорожньо-транспортна пригода не відбулась би, як водій автомобіля «Тойота» рухався згідно з п.11.2 ПДР, зокрема якнайближче до правого краю проїзної частини. Недотримання вказаного пункту ПДР водієм автомобіля «Тойота» призвело до створення ДТП, до якої ОСОБА_1 не має відношення, оскільки не був її учасником.

ІV. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозаписи, застосовані норми права та оцінка суду:

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, враховуючи таке.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення,

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Згідно з п.2.3 Б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху..

Згідно з п.10.4 ПДР, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Відповідно до п.2.10 а ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. При цьому, залишатись на місці пригоди не означає залишатись в автомобілі або біля автомобіля. Водій повинен подбати про власну безпеку і переконатись у тому, що інші транспортні засоби не виконають наїзд на нього ззаду.

Оскільки особа, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення заперечує факт вчинення адміністративних правопорушень, суд з метою всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин у справі дослідив відеозаписи, які долучені до матеріалів справи.

Так, з переглянутого відеозапису вбачається, що 17.01.2024 о 21:15 год. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів, які рухались у попутному напрямку на дорозі із двома смугами руху в одному напрямку. При цьому, перед зіткненням вказаних автомобілів на крайню ліву смугу руху після виконання маневру розвороту із зустрічної смуги руху виїхав автомобіль із причепом.

Суд звертає увагу, що з відеоматеріалів не вдається можливим достовірно встановити марки та номерні знаки вищезазначених транспортних засобів, про які також зазначено у протоколі серії ААД №637126, а також осіб, які керували ними, оскільки відеофіксація зроблена за допомогою вуличної камери відеоспостереження, розташованій на значній відстані від проїзної дороги.

Однак, проаналізувавши інші матеріали справи, зокрема протокол серії ААД №637126, схему місця ДТП, рапорт поліцейського, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписи діалогу ОСОБА_1 із поліцейським від 21.02.2024 суд, окрім іншого, встановив що автомобіль, який рухався у лівій смузі руху це автомобіль марки «TOYOTA RAV 4» н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 ; автомобіль, який рухався у правій смузі руху - «OPEL CORSA» н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3 , а автомобіль, який після виконання маневру розвороту із зустрічної смуги руху виїхав на крайню ліву смугу руху марки ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_2 з причепом ПР н.з. НОМЕР_3 .

Отже, зазначені у протоколі транспортні засоби дійсно перебували 17.01.2024 о 21 год. 15 хв. на проїзній дорозі, яка проходить у с.Сокільники, вул.Стрийська, 30, Львівської області.

Продовжуючи аналізувати відеозапис суд встановив, що перед зіткненням, протягом значного відрізка дороги, який охоплено об`єктивом вуличної відеокамери, автомобіль марки «TOYOTA RAV 4» н.з. НОМЕР_4 рухався в лівій смузі руху на незначній відстані попереду від автомобіля «OPEL CORSA» н.з. НОМЕР_5 , який рухався у крайній правій смузі руху.

Побачивши транспортний засіб із причепом, який виконав розворот із зустрічної смуги руху і продовжив рух у попутному напрямку, автомобіль марки «TOYOTA RAV 4» н.з. НОМЕР_4 , рухаючись у лівій смузі, вдався до екстреного гальмування та зміни напрямку руху вправо, де в цей час рухався автомобіль OPEL CORSA» н.з. НОМЕР_5 , із яким допустив зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Суд звертає увагу, що зазначене у протоколі порушення ОСОБА_1 п.10.4 ПДР не знайшло свого підтвердження матеріалами справи, оскільки з відеозапису вбачається, що виконавши розворот із зустрічної смуги руху, водій марки ВАЗ 21099 з причепом зайняв ліву смугу руху, яка була для нього крайнім положенням на проїзній частині після виконаного маневру розвороту.

Згідно з п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Разом з тим, ОСОБА_1 , як учасник дорожнього руху, в силу пункту 1.4 ПДР мав право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Так, якби водій автомобіля марки «TOYOTA RAV 4» н.з. НОМЕР_4 рухався із дотриманням п.11.2 ПДР, тобто якнайближче до правого краю проїзної частини, то водію вказаного автомобіля не довелось би застосовувати екстрене гальмування та змінювати напрямку руху, і у такий спосіб він міг би запобігти спричиненню дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, оскільки автомобіль марки «TOYOTA RAV 4» н.з. НОМЕР_4 рухався в лівій смузі руху протягом значного відрізка дороги, тому відсутні підстави вважати, що він здійснював випередження, об`їзд або перестроювання.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 не порушував правил дорожнього руху, яке призвело до пошкодження транспортних засобів.

Окрім цього, суд звертає увагу, що протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №637126 від 29.02.2024 констатовано, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_2 з причепом ПР н.з. НОМЕР_3 внаслідок порушень правил дорожнього руху створив аварійну ситуацію автомобілю «TOYOTA RAV 4» н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку та задіявши екстрене гальмування, змінивши напрямок руху здійснив зіткнення з автомобілем «OPEL CORSA» н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3 .

За змістом чинного законодавства України вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є основоположним офіційним документом, при відсутності якого, особу не може бути притягнено до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд принагідно зазначає, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд. Суд не вправі самостійно визначати кваліфікацію діяння особи яка притягається до відповідальності.

Аналізуючи зміст викладення фабули протоколу слід зрозуміти, що хоча дії ОСОБА_1 і кваліфіковані за ст.124 КУпАП, однак суть вчиненого правопорушення не відповідає диспозиції ст.124 КУпАП.

Так, зі змісту ст.124 КУпАП слідує, що об`єктивною стороною цього правопорушення є порушення правил дорожнього руху, яке привело до пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Однак, з протоколу вбачається, що порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху призвело не до пошкодження транспортних засобів, а до створення аварійної ситуації (обстановки), яке є зовсім іншим адміністративним правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.122 КУпАП.

Про цьому, з протоколу слідує, що після створення ОСОБА_1 аварійної обстановки, автомобіль марки «TOYOTA RAV 4» н.з. НОМЕР_4 задіявши екстрене гальмування, змінивши напрямок руху здійснив зіткнення з автомобілем «OPEL CORSA» н.з. НОМЕР_5 .

Неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд можливості належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є основоположним офіційним документом, при відсутності якого, особу не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності. Без належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення неможливо здійснити повний та всебічний розгляд справи про адміністративне правопорушення і прийняти законне рішення.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про порушення працівником поліції ч.1 ст.256 КУпАП, оскільки в складеному протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення, вчинення якого інкриміновано ОСОБА_1 не відповідає диспозиції нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, яким є Кодекс України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення є основоположним доказом у справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на його підставі здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол був складений з істотними порушеннями закону, тому суд не приймає в якості доказу протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №637127 від 29.02.2024 на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП внаслідок його очевидної недопустимості.

Отже, матеріали справи не підтверджують факт причетності ОСОБА_1 до дорожньо-транспортної пригоди, про яку зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №637126 від 29.02.2024, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості прийти до висновку про причетність ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

За змістом ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ч.4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Враховуючи наведене, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом, приходить до переконання у недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП.

VІ. Вирішення питання судових витрат.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим адміністративне стягнення не накладається, відповідно судовий збір не підлягає стягненню з особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.7, 221, 245, 278 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначених адміністративних правопорушень.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя А.М. Бейко