провадження № 33/824/617/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 30 жовтня 2023 року засобами електронного зв`язку подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції, у якій просив скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що працівники поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 з порушенням ст. 256 КУпАП не встановили та не зазначили у протоколі, коли виникла небезпека для руху автомобіля і відповідно, коли ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху, але цього не зробив.

Наголошує, що як працівниками поліції, так і суддею залишені поза увагою пояснення ОСОБА_1 . Вважає, що саме через те, що в протоколі огляду місця події (схемі ДТП) не було зазначено ширини проїзної частини дороги від роздільної лінії дорожньої розмітки зліва в напрямку руху до правого краю проїзної частини, у даному випадку до бордюра, не було зазначено відстані автомобіля ОСОБА_1 до правого краю проїзної частини, не було зазначено відстані автомобіля «ДАФ» від роздільної лінії дорожньої розмітки, а також не було зазначено місце, з якого дорога почала звужуватися. Апелянт вказує, що він підписував цей протокол із застереженнями.

Апелянт переконаний, що судом першої інстанції не здійснено всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин цієї справи. Звертає увагу апеляційного суду на те, що висновки суду першої інстанції суперечать також постанові Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2023 у справі №752/18553/23, яка набрала законної сили, та згідно якої саме водій автомобіля «ДАФ» порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, оскільки не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Seat», що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначає, що обставини справи, а також характер пошкоджень автомобіля «Seat» виключають рух автомобіля апелянта під час зіткнення. Вказує, що ним суду першої інстанції було надано: фото 1, на якому зображено (за світлофором), що в напрямку проспекту Науки в місці зіткнення вільно рухаються два автомобілі; фото 2, на якому видно, що звуження дороги розпочинається значно дальше за місцем зіткнення автомобілів, аж після виїзду з автозаправки; фото 3, на якому видно, що він рухався максимально близько від правого краю проїзної частини, а не так, як зазначено у постанові «на відстані більше ніж 1 метр від правого краю проїзної частини». Обладнаний для пішоходів огороджений бордюром тротуар має трикутну форму, кінець якого виходить не більше 30 сантиметрів біля правого колеса його автомобіля; фото 4 і 5, на яких видно, що саме автомобіль «ДАФ» знаходиться на значній відстані від роздільної лінії дорожньої розмітки так, що ще частина об?їжджаючого його вантажного автомобіля з врахуванням бокового інтервалу між ним та автомобілем «ДАФ» рухався на попутній смузі руху. Рух автомобіля «ДАФ» був направлений в сторону його автомобіля. Зазначені у постанові висновки: «автомобіль «ДАФ» знаходиться біля роздільної лінії дорожньої розмітки», у місці зіткнення відбувається звуження проїзної частини» не відповідають фактичним обставинам справи; фото 6 - 10, на яких видно, що ліве зовнішнє дзеркало автомобіля «Seat» вивернуте вперед. Пошкодження лівих передніх дверей, переднього лівого крила, переднього лівого колеса розпочинаються під цим дзеркалом і продовжуються в напрямку до передньої частини автомобіля. Пошкодження збільшуються ближче до переду автомобіля, вони не суцільні, а смугами від болтів кріплення колеса автомобіля «ДАФ», крило вивернуте вперед. Такі пошкодження свідчать про те, що зіткнення здійснено автомобілем «ДАФ» нерухомого автомобіля «Seat».

Вважаючи, що вказані докази мають суттєве значення для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин цієї справи, але були необґрунтовано відхилені судом першої інстанції, апелянт просить суд апеляційної інстанції дослідити їх при апеляційному перегляді справи і дати їм належну оцінку.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №532706 від 23 серпня 2023 року, 23.08.2023 року о 14 год. 00 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Сеат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , м. Києві по пр-ту Науки 171, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 13.1 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта щодо відсутності правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки вважає правильним висновок суду першої інстанції, що наявні фактичні обставини встановлені у справі достовірно підтверджують те, що ОСОБА_1 порушив вимоги 13.1 Правил дорожнього руху України, виходячи з наступного.

Статтею 124 КпАП України передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, суд під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України повинен встановити, чи була дорожньо-транспортна подія, чи були отримані пошкодження транспортними засобами, діями якої особи завдано цієї шкоди, а також, які положення правил дорожнього руху було порушено вказаною особою.

В даному провадженні суд перевіряє: чи мала місце дорожньо-транспортна подія, чи порушила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності правила дорожнього руху, та чи є причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та дорожньо-транспортною подією.

Згідно з п. 1.1 ПДР України, ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пункт 1 ПДР України визначає безпечний інтервал як відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Відповідно до положень ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації. Експерт зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і дати об`єктивний висновок у поставлених перед ним питаннях. Експерт має право знайомитися з матеріалами справи, що стосуються предмета експертизи, заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку; з дозволу органу (посадової особи), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, ставити особі, яка притягається до відповідальності, потерпілому, свідкам запитання, що стосуються предмета експертизи; бути присутнім при розгляді справи.

Згідно п. 24 Постанови Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

У цій справі за клопотанням апелянта постановою Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року призначено судову транспортно - трасологічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Чи залишені сліди пошкоджень на передніх лівих дверях, передньому лівому крилі, передньому лівому колесі автомобіля «Сеат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , болтами кріплення переднього правого колеса автомобіля «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_2 ?

2. ???Чи вивернуте вперед ліве зовнішнє дзеркало автомобіля «Сеат» реєстраційний номер НОМЕР_1 крилом переднього правого колеса автомобіля «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_2 ?

3. ???Який механізм контактування автомобіля «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з автомобілем «Сеат», реєстраційний номер НОМЕР_1 ?

4. ???Яким було взаємне розташування транспортних засобів під час їх зіткнення?

5. Який з транспортних засобів під час їх зіткнення стояв, а який рухався?

6. Чи відповідали дії водія автомобіля «Сеат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , технічним вимогам Правил дорожнього руху?

7. Чи були з технічної точки зору дії водія автомобіля «Сеат» реєстраційний номер НОМЕР_1 у причинному зв`язку з виникненням ДТП?

08 серпня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов висновок експертів від 01 серпня 2024 року № 3923/3924/24-52 за результатами проведення судової транспортно- трасологічної експертизи у справі про адміністративне правопорушення №752/18554/23.

За висновками експертного дослідження:

1. Визначити, чи залишені сліди пошкоджень на передніх лівих дверях, передньому лівому крилі, передньому лівому колесі автомобіля Seat, д/н НОМЕР_1 , саме болтами кріплення переднього правого колеса автомобіля DAF, д/н НОМЕР_2 , за обсягом наданих матеріалів неможливо у зв`язку з відсутністю фотознімків правого переднього колеса автомобіля DAF.

2. Визначити, чи було вивернуте вперед ліве зовнішнє дзеркало автомобіля Seat, д/н НОМЕР_1 , саме крилом автомобіля DAF, д/н НОМЕР_2 , за обсягом наданих матеріалів неможливо у зв`язку з недостатньою інформативністю фотознімків крила автомобіля DAF.

3,4. Визначити в повному обсязі механізм контактування автомобілів Seat, д/н НОМЕР_1 , та DAF, д/н НОМЕР_2 , та взаємне розташування цих автомобілів під час зіткнення, в повному обсязі об`єктивно неможливо у зв`язку з відсутністю достатніх фотознімків правої сторони автомобіля DAF.

5. З причини, наведеної вище (див. п.3,4), неможливо визначити, який з транспортних засобів рухався, а який стояв.

За умови приналежності слідів на автомобілі Seat саме автомобілю DAF, автомобіль DAF рухався вперед відносно автомобіля Seat.

6.7. Варіант 1.

Якщо механізм розвитку пригод відбувався згідно пояснень водія автомобіля DAF ОСОБА_2 , то в даному випадку в діях водія автомобіля Seat ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п.13.1 ПДР України і дана невідповідність знаходилася у причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Варіант 2.

В свою чергу, якщо механізм розвитку пригоди відбувався згідно пояснень водія автомобіля Seat ОСОБА_1 , то в його діях невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР не вбачається та його дії не знаходяться у причинному зв`язку з виникненням ДТП.

В той же час, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 532706 від 23.08.2023 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 23.08.2023 року, поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , які узгоджуються з матеріалами зібраними в ході оформлення вказаної ДТП, фотокартками, які стверджують зафіксовані у схемі механічні пошкодження.

Отже, оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушень вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо апелянта складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Зокрема, Розділом ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 визначено особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП.

Так, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

На схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: 1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки; 12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; 13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

Долучена до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 532706 від 23.08.2023 року схема ДТП містить посилання на механізм зіткнення транспортних засобів, їх розташування в момент вчинення ДТП та узгоджується з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Інші, незазначені на схемі відомості, не мають суттєвого значення для вирішення справи та не спростовують порушення апелянтом п. 13.1 ПДР України.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині помилкового зазначення судом першої інстанції дати вчинення інкримінованого правопорушення (28.08.2023 о 08-40 год, а не 23.08.2023 о 12-20 год), адже вони не спростовують фабулу правопорушення, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №532706 від 23.08.2023 року та в порядку встановленому Законом можуть бути усунені шляхом прийняття місцевим судом постанови про виправлення описки.

Отже, доводи апелянта стосовно неповного розгляду адміністративної справи та відсутності об`єктивності дослідження обставин ДТП поліцейським, а в подальшому і Голосіївським районним судом м. Києва, апеляційним судом розцінюються критично, і не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються дослідженими у суді доказами.

Більш того, обставини, які на переконання апелянта, мав встановити суд першої інстанції відносяться до сфери спеціальних знань та встановлюються експертом, проте, як встановлено вище, у зв`язку з відсутністю достатніх фотознімків експертам не вдалося можливим однозначно встановити порушення/дотримання апелянтом ПДР у дорожній обстановці, яка склалася 23.08.2023 року.

В той же час, суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.1 ПДР України, зокрема, неврахування під час руху дорожньої обстановки та недотримання безпечної дистанції до транспортного засобу, який рухається паралельно, щоб у разі виникнення небезпеки чи перешкоди для руху мати можливість здійснити безпечний маневр, адже надане апелянтом фото 3 підтверджує наявність у нього можливості змістити автомобіль вліво задля уникнення аварійної ситуації.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення апеляційним судом не встановлено порушення суддею першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Таким чином, апеляційний суд не встановивши підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, оскільки вона є законною, обґрунтованою та вмотивованою, дійшов висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №532706 від 23 серпня 2024 року), та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Р.В. Березовенко