Справа № 448/1447/24 Головуючий у 1 інстанції: Кічак Ю.В.
Провадження № 33/811/1353/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Слотила Романа Володимировича, представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Мостиського районного суд Львівської області від 16 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.

Місцевим судом встановлено, що 26 липня 2024 року, о 14 годині 50 хвилин, в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», територія Шегинівської ОТГ Яворівського району Львівської області, на виїзд з України в Республіку Польща під час прикордонного контролю було виявлено особу - ОСОБА_1 , який пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина США для виїзду за кордон № НОМЕР_1 від 21 грудня 2022 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході перевірки документів відносно даного громадянина відбулося спрацювання БД «Гарт 1П» (БД 1-11, порушення терміну реєстрації). Згідно бази даних «Ризик», встановлено, що вказана особа 19 січня 2023 року здійснювала перетин державного кордону по паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 та являється громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Такими своїми діями ОСОБА_1 вчинив спробу перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів, порушивши ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство», ст.ст.2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підп.1 п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57, та його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях адміністративного правопорушення. Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Мостиського районного суду Львівської області від 16 серпня 2024 року, оскільки його не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи.

Зазначає, що постанова місцевого суду прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наголошує, що приїхав на територію України 15 квітня 2024 року, як громадянин США, а перевищив термін перебування на території України, оскільки мав невідкладну операцію та проходив тривалий реабілітаційний процес.

У протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах справи не наведено жодних доказів, які б підтверджували невідповідність чи недійсності документу, за яким ОСОБА_1 перетинав державний кордон України, або що такий документ містить ознаки підробки.

Звертає увагу, що судом першої інстанції його не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, окрім того під час складання протоколу про адміністративне правопорушення йому не було роз`яснено права та обов`язки, не надано захисника, також він не подавав жодної заяви про визнання вини, а зазначена заява є підробленою.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні участі не приймали, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ представника ІНФОРМАЦІЯ_1 на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», передбачено, що громадянин України, який набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Згідно з приписами статті 2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну); перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Пунктом 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, передбачає, що перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу.

У передбачених міжнародними договорами або законодавством України випадках перетинання громадянином державного кордону здійснюється також за іншими документами. У такому разі прикордонний контроль здійснюється у порядку, який застосовується під час надання громадянином паспортних документів.

У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни окрім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Всупереч тверджень апелянта ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було дотримано, а висновок суду про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, наведені у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №240873 від 26 липня 2024 року (а.с. 4), з якого вбачається, що 26 липня 2024 року, о 14 годині 50 хвилин, в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», територія Шегинівської ОТГ Яворівського району Львівської області, на виїзд з України в Республіку Польща під час прикордонного контролю було виявлено ОСОБА_1 , який пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина США для виїзду за кордон № НОМЕР_1 від 21 грудня 2022 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході перевірки документів відносно даного громадянина відбулося спрацювання БД «Гарт 1П» (БД 1-11, порушення терміну реєстрації). Згідно бази даних «Ризик», встановлено, що вказана особа 19 січня 2023 року здійснювала перетин державного кордону по паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 та являється громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

- фотокопією закордонного паспорта на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 5), з якої встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України;

- фотокопією паспорта громадянина США на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6), з якої встановлено, що він є громадянином США;

- рапортами капітана ОСОБА_6 та інспектора Артура Вергуна (а.с. 7,8), відповідно до яких в процесі перевірки документів ОСОБА_1 відбулося спрацювання бази даних «ГАРТ-1/П» (БД 1-11, порушення терміну реєстрації). Згідно бази даних «Ризи» встановлено, що особа є громадянином України;

- інформацією з витягу з БД «Ризик» (а.с. 9), відповідно до якої ОСОБА_1 неодноразово перетинав кордон як громадянин України та громадянин США;

Апеляційний суд не бере до уваги аргументи апелянта про те, що ОСОБА_1 є громадянином США, тому що це не має правового значення, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 , як громадянин України, зобов`язаний був пред`явити на паспортному контролі документи, що дають право саме громадянину України на виїзд чи в`їзд в Україну (дійсний паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України та інші.). Наведеним також спростовуються доводи про відсутність у діях ОСОБА_1 при перетині кордону України прямого умислу на перетинання кордону без відповідних документів.

Доводи апелянта, що йому не було роз`яснено права та обов`язки, не залучено захисника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення ЗхРУ №240873 від 26 липня 2024 року (а.с. 4) зазначено, що ОСОБА_1 не потребує послуг захисника, окрім того йому було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Твердження апелянта, що його не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Як встановлено з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №240873 від 26 липня 2024 року (а.с. 4) ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи буде проведено в Мостиському районному суді Львівської області, окрім того судом першої інстанції 13 серпня 2024 року ОСОБА_1 було скеровано повістку (а.с. 13) про те, що судове засідання призначено на 16 серпня 2024 року, у зв`язку із вищезазначеним, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності був повідомлений належним чином та зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи.

Твердження апелянта, що заява, яка була долучена до справи про визнання його вини у вчиненому адміністративному правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є підробленою, апеляційний суд розцінює критично, оскільки ОСОБА_1 підписав зазначену заяву власноруч своїм підписом.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Мостиського районного суду Львівської області від 16 серпня 2024 року.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 16 серпня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.