Справа № 204/8822/24
Провадження № 3/204/3112/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Безрук Т.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 122575 від 04.09.2024, 04 вересня 2024 року о 00:15 у м. Дніпро по вул. М.Погрібняка, 8 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Cruze», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву, у якій зазначив, що свою провину не визнає, просив суд закрити провадження у справі, у зв`язку з недоведеністю його вини та відсутністю належних доказів.

Дослідивши письмові докази, долучені до справи, суд доходить наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Слід зазначити, що згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки відомості зазначені у ньому належним чином не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 122575 від 04.09.2024 слідує, що 04 вересня 2024 року о 00:15 у м. Дніпро по вул. М.Погрібняка, 8 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Cruze», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 122575 від 04.09.20244 рапорт інспектора поліції, відповідно до якого 04.09.2024 приблизно о 00:05 було отримано виклик ДТП без травмованих за адресою: м. Дніпро, вул. Миколи Погрібняка, 10. Прибувши на місце було виявлено водія ОСОБА_2 , котрий керував автомобілем «Chevrolet Cruze», державний номер НОМЕР_1 , та у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Після чого водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, але останній відмовився від проходження, що було зафіксовано на нагрудні відео реєстратори: № 473346 та № 471456. Внаслідок чого на водія було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП; письмові пояснення ОСОБА_3 , відповідно до яких він мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. М.Погрібняка, 10. О 22:56 почув, як біля його дому гучно загальмувало авто, коли вийшов з дому, побачив авто «Chevrolet Cruze», чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , за кермом був чоловік без волосся, в джинсовій кофті та джинсових штанах. На вигляд чоловік був у сильному алкогольному сп`янінні, не розумів, що відбувається, не міг вийти з машини, поряд стояла пляшка з алкогольним напоєм. Після цього ОСОБА_3 повідомив про ДТП та викликав поліцію. Після огляду воріт пошкоджень не виявив, матеріальних збитків не завдано. Коли приїхала поліція, встановила водія ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Проте, вищенаведеної норми Закону працівниками поліції дотримано не було, оскільки згідно з наданих суду матеріалів встановлено, що участь свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення забезпечена не була, а відеозапис з нагрудних відео реєстраторів поліцейських до протоколу не долучено.

Аналізуючи наведені та досліджені докази, суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечними доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Аналізуючи та оцінюючи наданий суду рапорт інспектора поліції, слід дійти висновків, що в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Щодо письмових пояснень ОСОБА_3 , то вказаними поясненнями свідка не підтверджено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що водію ОСОБА_1 було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого водій відмовився. Крім того письмові пояснення свідка не узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та рапортом інспектора поліції, а саме у поясненнях ОСОБА_3 вказано, що обставини за яких він бачив ОСОБА_1 відбувалися о 22:56, проте не вказано дати таких подій.

Диск з відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів, про що вказано працівником поліції у рапорті.

Крім того, слід також зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, однак ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні у рапорті інспектора поліції не вказано, що водій ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, що саме собою ставить під сумнів, за відсутності у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з аналізу наведених матеріалів справи не встановлено відповідності та дійсності зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин події, та відомостей. Зокрема і виявлені в процесі розгляду провадження розбіжності, не узгоджуються матеріалами справи, що позбавляє суд упевнитися в дійсності відображених даних, оскільки всупереч положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, працівники поліції не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року. ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Оскільки згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, то усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що вказує на відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Отже, приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 213,221,п.1ст.247,248, 249, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В. Безрук