Справа № 729/2534/23 Головуючий у 1 інстанції Демченко Л. М.
Провадження № 33/4823/516/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Задорожньої В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Задорожньої В.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 02 листопада 2023 року о 13 год. 54 хв., на автодорозі м. Бобровиця с. Озеряни + 4 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом САЗ-3507, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, газоаналізатора «Алкофор-505», результат тестування - 2,066 ‰, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Задорожня В.О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова прийнята з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Вказує, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Звертає увагу на те, що в матеріалах відсутні докази на підтвердження того, що автомобіль був зупинений у зв`язку із надходженням до чергової частини відділення поліції інформації про керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані сп`яніння. Посилається на те, що відеозаписи фіксують виключно безпідставну зупинку поліцейськими транспортного засобу та подальше грубе порушення ними норм законодавства. Крім цього, відеофіксація не є безперервною. Вказує, що ОСОБА_1 без жодних пояснень було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, не було роз`яснено наслідків відмови від проходження такого огляду та можливості пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я; огляд проведено за відсутності двох свідків. Зазначає, що акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння не відповідає типовому Додатку №2 до Інструкції, оскільки поліцейські самостійно змінили зміст тексту акту, поліцейський самостійно вніс друкований текст, а також акт був складений вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення. Акцентує увагу на тому, що не було здійснено роздруківки результатів проведеного огляду на стан сп`яніння, хоча технічними характеристиками газоаналізатора «Алкофор-505» передбачена можливість друку результатів за допомогою мобільного принтеру.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердила його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Задорожньої В.О., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог п.2.9 «а» ПДР України, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10.10.2001, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №188816 від 02.11.2023, ОСОБА_1 , 02 листопада 2023 року о 13 год. 54 хв., на автодорозі м. Бобровиця с. Озеряни + 4 км, керував транспортним засобом САЗ-3507, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, газоаналізатора «Алкофор-505». Результат тестування - 2,066 проміле; чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, оскільки до чергової частини відділення поліції надійшла інформація, що даним автомобілем керує водій в стані алкогольного сп`яніння, про що останньому було озвучено. Під час перевірки документів поліцейські запропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомого приладу «Алкофор-505», останній погодився. Результат огляду склав 2,066 проміле, що було повідомлено водієві транспортного засобу та зафіксовано на відеозаписі. Після проведеного огляду на місці, водій ОСОБА_1 не висловлював незгоди з результатами огляду та не вимагав надання технічної характеристики газоаналізатора.

Водій ОСОБА_1 після оформлення адміністративних матеріалів, будучи незгодним з діями працівників поліції, самостійно медичний огляд не пройшов та медичний висновок не надав.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи апелянта з приводу того, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, не ґрунтуються на Законі, так як дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема, вищенаведений пункт 6 розділу І даної Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан сп`яніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоров`я.

Крім того, з відеозапису вбачається, що після огляду на місці зупинки ОСОБА_1 не висловлював свою незгоду з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, а тому йому не пропонувалося проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я, що не суперечить законодавчо визначеному порядку проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. Крім того, на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти усі транспортні засоби.

Як вбачається з відеозапису, одразу, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівник поліції пояснив причину зупинки, а саме, що згідно п.3 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» надійшла інформація, що даним транспортним засобом керує водій в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника з приводу того, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, не заслуговують на увагу, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення, який був ним підписаний, зазначено про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 у повній мірі використав своє право на захист, при розгляді справи судом скористався послугами захисника - адвоката Задорожньої В.О., яка протягом усього часу судового розгляду здійснювала його юридичний захист.

Твердження апелянта про те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, є неспроможними, оскільки вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою. Крім того, на відеозаписі чітко зафіксовано проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

Більш того, у силу положень ст.266 КУпАП, за умови фіксації поліцейським огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду технічними засобами відеозапису участь двох свідків є необов`язковою, а тому посилання апелянта про те, що його огляд на стан сп`яніння проведено за відсутності двох свідків, що є порушенням Інструкції, є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Задорожньої В.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний