Дата документу Справа № 334/6833/24
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/812/24Головуючий у 1-й інстанції Гнатюк О.М.
Єдиний унікальний №334/6833/24Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 і його захисника Гріпаса О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Гріпаса Олександра Юрійовича на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 14.08.2024 року о 13 год. 11 хв. по просп.Соборному, 193 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Sens» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Дане правопорушення ОСОБА_1 вчинив повторно після того, як протягом року 27.12.2023 року постановою уповноваженої особи УПП в Запорізькій області серії БАБ №729074 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.5 ст.126 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Гріпас О.Ю. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення; або звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Свої вимоги мотивував тим, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Правові підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 були відсутні. У зв`язку з викладеним апелянт вважає усі зібрані у подальшому докази недопустимими.

У протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано суть, повторність та інші кваліфікуючі ознаки передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення. Чіткий перелік доданих до протоколу доказів відсутній.

На переконання апелянта, вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведено поза розумним сумнівом.

В обґрунтування вимог щодо застосування ст.22 КУпАП апелянт зазначає, що шкоди суспільним інтересам та тяжких наслідків діями ОСОБА_1 не спричинено.

Останній має чинне посвідчення водія категорії «С», закінчив курс теоретичної та практичної підготовки для отримання права керування транспортними засобами категорії «В».

Звертає увагу суду, що у період дії воєнного стану до керування транспортними засобами категорії «С», «С1» на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії «В». Апелянт вважає, що з урахуванням даної норми права особа, маючи посвідчення водія категорії «С», також має право керувати транспортними засобами категорії «В».

Заслухавши ОСОБА_1 і його захисника Гріпаса О.Ю., які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №885802 від 14.08.2024 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 керував автомобілем, не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинено повторно протягом року. Особистий підпис ОСОБА_1 наявний;

- постанові уповноваженої особи УПП в Запорізькій області про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №729074 від 27.12.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом;

- довідкою щодо повторності вчиненого правопорушення за ст.126 КУпАП та наявності у вказаної особи посвідчення водія виключно категорії «С»;

- долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення полягає у повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Daewoo Sens» д.н.з. НОМЕР_1 за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин стороною захисту не оспорюється.

Переконливих аргументів на спростування обставин відсутності у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, права керування вказаним вище транспортним засобом (категорії «В»), в апеляційній скарзі не наведено.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених під час їх оформлення, не встановлено.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року. В ньому зазначено дату та місце його складення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Крім того, у вказаному процесуальному документі, всупереч протилежним доводам апелянта, детально викладено суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та зазначено обставини щодо його повторності. Також до протоколу додано матеріали згідно опису, в якому деталізовано їх повний перелік.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що постанова уповноваженої особи УПП в Запорізькій області серії БАБ №729074 від 27.12.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення станом на день розгляду апеляційної скарги є не скасованою. Відомостей про оскарження даного рішення суб`єкта владних повноважень у встановленому законом порядку апеляційному суду не надано.

Перевіряючи доводи захисника про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає наступне.

Питання поважності чи неповажності причини зупинки автомобіля працівниками поліції не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст.126 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх ймовірної протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу, яка нібито мала місце 14.08.2024 року.

До посилання захисника про відсутність тяжких наслідків у виді завдання шкоди від вчинених ОСОБА_1 дій апеляційний суд ставиться критично і акцентує увагу на тому, що передбачене ст.126 КУпАП адміністративне правопорушення є правопорушенням з формальним складом.

Тому для кваліфікації дій особи за вказаною статтею КУпАП достатньо встановити факт вчинення протиправного діяння, незважаючи на наявність/відсутність завдання шкоди суспільним інтересам або інших негативних наслідків, а також причинного зв`язку між ними.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови суду ОСОБА_1 пояснив, що йому двічі не вдалося скласти практичний іспит з водіння для отримання права керування транспортними засобами категорії «В».

Вказана обставина, на переконання апеляційного суду, демонструє нехтування ОСОБА_1 вимогами ПДР під час керування транспортними засобами. До того ж вчинені ним в рамках даної справи про адміністративне правопорушення систематичні порушення вимог Правил дорожнього руху (повторні протягом року) наражають його та інших учасників дорожнього руху на потенційну небезпеку.

Водночас вимоги апеляційної скарги про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення не можуть бути задоволені, враховуючи наступне.

Положеннями примітки до ст.22 КУпАП регламентовано імперативну заборону застосування вказаної норми права до правопорушень за ч.ч.2-5 ст.126 КУпАП. Будь-яких виключень зазначена примітка до статті не містить.

Таким чином, суд не має правових підстав для застосування вимог ст.22 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Змістом пп.1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» (зі змінами) №184 від 03.03.2022 року (у подальшому - Постанова) передбачено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня його припинення або скасування особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Крім того, відповідно до п.1-1 Постанови протягом вказаного періоду визначено, що до керування транспортними засобами категорії «С», «С1» на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії «В».

Натомість чинними нормами законодавства не передбачено можливості допуску особи, у разі наявності у неї посвідчення водія категорії «С», до керування транспортними засобами категорії «В» за викладених умов.

У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 вересня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар