Справа №: 486/1445/24 Провадження № 3/486/796/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Манзенко В.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 196990 від 21 серпня 2024 року, 21 серпня 2024 року близько 13:00 години ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру, а саме, вчинила сварку з матір`ю ОСОБА_2 , під час якої висловлювалась в її адресу нецензурною лайкою та словесно погрожувала їй фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як домашнє насильство, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що між нею та її матір`ю виникла сварка, в ході якої вона висловлювалась в адресу останньої нецензурною лайкою.

Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що дійсно, між нею та донькою виникла сварка. В ході сварки психологічної травми нікому спричинено не було, погроз фізичною розправою.

Заслухавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 196990 від 21 серпня 2024 року складеного відносно ОСОБА_1 долучено заяву потерпілої ОСОБА_2 , в якій остання просить ужити заходів до її доньки ОСОБА_1 , яка 21 серпня 2024 року о 13:00 годині прийшла додому по АДРЕСА_1 , вчинила з нею сварку під час якої висловлювалась в її адресу нецензурною лайкою та словесно погрожувала їй фізичною розправою /а.с. 3/.

Рапорт щодо повідомлення зі служби 102, відповідно до якого в ході відпрацювання повідомлення, яке надійшло від ОСОБА_2 21 серпня 2024 року о 13:49 годині, зі слів останньої було встановлено, що її донька ОСОБА_1 вчинила відносно неї домашнє насильство, а саме, висловлювалась в бік матері нецензурною лайкою, розмовляла на підвищених тонах, погрожувала їй фізичною розправою. До приїзду працівників поліції ОСОБА_1 покинула квартиру. В подальшому в ході телефонної розмови з ОСОБА_1 було встановлено її місцезнаходження /а.с. 2/.

З досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що між ОСОБА_1 та потерпілою виникла сварка з побутових причин, в ході якої ОСОБА_1 висловлювалась в адресу матері нецензурною лайкою та словесно погрожувала їй фізичною розправою.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали не містять доказів того, що ОСОБА_1 вчиняла домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , а також що в ході сварки потерпілій або ж іншим особам було нанесено психологічну травму.

Надані в судовому засіданні пояснення також не можуть підтвердити факт домашнього насильства, а вказують лише про наявність сварки між матір`ю та донькою, яка виникла з побутових умов. При цьому психологічних травм ані потерпілій, ані іншим особам нанесено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту вчинення ОСОБА_1 21 серпня 2024 року домашнього насильства відносно ОСОБА_2

Вищевказане свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова