Дата документу Справа № 322/1821/23
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/223/24Головуючий у 1-й інстанції Губанов Р.О.
Єдиний унікальний №322/1821/23Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Рогозіна О.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Рогозіна Олексія Вікторовича на постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 07.11.2023 року точного часу не встановлено однак не пізніше 23 год. 30 хв. біля будинку №104 по вулиці Центральній в с.Терсянка, Запорізького району, Запорізької області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркан і електроопору, яка за ним знаходилась, чим порушив п.12.1 ПДР України.

Крім того, 07.11.2023 року точного часу не встановлено однак не пізніше 23 год. 30 хв. біля будинку №104 по вулиці Центральній в с.Терсянка, Запорізького району, Запорізької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 визнано винним за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Рогозін О.В. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення, час порушення 03 год. 30 хв. При цьому, працівниками поліції зазначено момент виникнення підстави для проходження огляду як час скоєння правопорушення 00 год. 30 хв. Згідно відеозапису, поліцейські пропонують ОСОБА_1 пройти огляд приблизно о 03 год. 15 хв. Тобто після 02 год. 31 хв. дії щодо пропонування та проходження огляду є такими, що вчинені в порушення вимог п.9 частини II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарські препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наведене свідчить про грубе порушення поліцейськими вимог ст.266 та згаданої Інструкції, тобто такий огляд на стан сп`яніння, проведений на місці зупинки транспортного засобу, є недійсним.

Особа, яка пропонує пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння, не представилась, не надала відповідне посвідчення.

Відповідно до протоколу у графі «свідки» зазначено про проведення відеофіксації, але не зазначено серійний номер камери. У додатках до матеріалів справи не визначено про долучення відеоматеріалів. У зв`язку з чим, наявний диск з відеозаписом не може бути доказом по справі, оскільки не є додатком до протоколу, а відтак є недопустимим доказом.

В графі протоколу щодо «пояснень особи, яка притягується до адміністративні відповідальності, не стоїть прочерк, що є порушенням Інструкції з оформлення матеріалі про адміністративні правопорушення, а ОСОБА_1 не надано можливості викласти письмово свої зауваження.

Крім того, відповідно до відеозапису, працівниками поліції не зазначено щодо свідка, але згідно матеріалів справи є пояснення особи ОСОБА_2 , яка не може бути свідком по даній справі в силу ст.256 КУпАП.

Апелянт зазначає про порушення порядку проходження огляду військовослужбовцями, який визначено ст.266-1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 08.11.2023 року перебував на військовій службі, виконуючи обов`язки військовослужбовця, а відповідно до обставин за протоколом, огляд на стан сп`яніння проводився невстановленою особою, з невідомим званням або без такого.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є доказом.

Огляд особи, проведений з порушеннями вимог ст.266 КУпАП, вважається недійсним.

Допит свідка був проведений некоректно, з порушенням норм КУпАП, оскільки, як адвокату стало відомо, перед проведенням допиту свідка, з ним спілкувалися поліцейські з метою надання ним необхідних пояснень.

Заслухавши захисника ОСОБА_3 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень в повному обсязі підтверджена даними, що містяться

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №593126 від 08.11.2023 року, згідно з яким водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан сп`яніння відмовився;

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №592371 від 08.11.2023 року, згідно з яким водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркан і електроопору, яка за ним знаходилась, чим порушив п.12.1 ПДР України.

Також вина ОСОБА_1 підтверджується схемою з місця ДТП та фототаблицею до неї; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 .

На відеозаписові події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Із цього відеозапису вбачається спілкування поліцейського з ОСОБА_1 біля автомобіля Honda CRV н/з НОМЕР_1 на місці ДТП, який під час спілкування повідомляє, що він не був водієм, а був пасажиром, втім хто саме керував не пояснює поліцейським. Останній має явні ознаки алкогольного сп`яніння. Далі поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі.

ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду, пояснюючи це тим, що він не керував автомобілем (запис 03:16). Також зафіксовано складання матеріалів і роз`яснення йому прав, під час чого останній порвав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Долученим до матеріалів справи відеозаписом в достатній мірі об`єктивно зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження ним огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі.

Зміст самого правопорушення не вимагає встановлення з наданого відеозапису технічних даних, на які впливав би факт сертифікації відеокамери та її специфічні характеристики.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на найменування технічного засобу відеофіксації не спростовує факту наявності події та складу адміністративного правопорушення та не здатне поставити під сумнів допустимість протоколу в цілому. Вказаний відеозапис узгоджується з іншими вищевказаними доказами в справі, є належним та допустимим доказом.

Сама по собі відсутність в описі справи вказівки на диск із відеозаписом автоматично не зумовлює недопустимість як доказу такого диску. При цьому зміст долученого до справи диску свідчить про те, що на ньому зафіксовано саме події, які є предметом розгляду у даній справі, вони відображають фактичні дані, які встановлюють наявність адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні. Відтак, долучений до справи відеозапис у відповідності до ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано покладений судом в основу постанови.

До заперечень апеляційної скарги захисника Рогозіна О.В. про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом апеляційний суд ставиться критично. Суд виходить з того, що відповідно до наданих в судовому засіданні першої інстанції пояснень свідка ОСОБА_2 остання зазначила, що з 7 на 8 листопада 2023 року вона разом зі своєю донькою перебували вдома за адресою: АДРЕСА_2 .

Приблизно о 23-20 годин 07.11.2023 вони почули удар та відразу погасло світло в будинку, вона (свідок) гадала, що це був вибух, але потім донька повідомила, що бачила як перед ударом засвітились фари в вікна будинку, вона ( ОСОБА_2 ) виглянула у вікно та побачила, що на її подвір`ї знаходиться авто, яке врізалось в електроопору та знесло її, а також пошкодило паркан.

Вона відразу почала телефонувати на чергову частину РЕС і оператору "102" щоб повідомити про дану ситуацію. З будинку вона не виходила, до приїзду працівників поліції, але весь час спостерігала за чоловіком, який перебував біля пошкодженого автомобіля і ходив навколо нього. Інших осіб окрім вказаного чоловіка біля авто не було. З моменту коли вона почула удар і до моменту коли почала дивитися у вікно пройшло не більше двох хвилин, а можливо і менше.

Потім коли приїхали працівники поліції вона (свідок) вийшла з будинку та повідомила обставини, очевидцем яких була, працівники поліції з`ясовували дані особи, яка перебувала біля них у військовій формі. Як з`ясувалося пізніше вказаною особою був ОСОБА_4 . Згодом на місце події прибули інші військовослужбовці (побратими ОСОБА_1 ), які почали якимсь чином вирішувати питання щодо не складання протоколів про вчинене, один з них (побратимів) вирішував зі свідком щодо пошкодженого паркану, та повідомив, що ОСОБА_1 все відшкодує та полагодить, однак на день розгляду справи 03.01.2024 відшкодовано було лише 5000 грн. з 10 000 грн., які просила свідок.

Зазначені докази, спростовують доводи сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_1 у визначений у протоколі час та місце не керував транспортним засобом «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_1 , й узгоджуються зі змістом протоколів про адміністративне правопорушення.

У апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у протоколах про адміністративні правопорушення обставини мали місце.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не представились та не пред`явили службові посвідчення, не є предметом розгляду суду у даному провадженні, оскільки дії поліцейських у цій частині не охоплюються диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП.

До того ж, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії інспектора поліції по складанню щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 складені з дотриманням вимог ст.ст.254-256КУпАП та містять всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при їх складанні, які б тягли за собою визнання цих протоколів недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколах, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколів.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протоколи про адміністративні правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

У ч.1 ст.235-1 КУпАП визначено, що військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121, статтею 121-1, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1 - 126, статтею 132-1 цього Кодексу, а не ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які би давали підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Збройних Сил України або інших військових формувань.

Ні в суді першої інстанції, ні до апеляційної скарги стороною захисту не додано жодних відомостей про те, що вказаний автомобіль у встановленому порядку був закріплений (облікований) за відповідною військовою частиною і про те, що 07.11.2023 року ОСОБА_1 , керуючи вказаним автомобілем як водій виконував обов`язки військової служби.

Тобто, у даному випадку, ОСОБА_1 не керував військовим транспортним засобом, а керував транспортним засобом «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_1 , і тому, на підставі п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, де зазначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (ст.130 КУпАП), працівниками поліції правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи судом були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього матеріалах.

Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 ПДР проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія.

При цьому всупереч протилежним аргументам захисника, апеляційний суд зауважує, що жоден із нормативних документів не дає водієві та його захиснику права оспорювати таку вимогу поліцейського. З відеозапису зловживання поліцейського в цій частині не вбачається.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

Відтак у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП адміністративних правопорушень.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03 січня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар