Справа № 944/431/24
Провадження №3/944/845/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2024 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Колтун Ю.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

згідно з протоколу ОСОБА_1 19.01.2024 о 16 год 00 хв в смт. Немирів, вул.Шухевича, 22, керував транспортним засобом марки «OPEL INSIGNIA» д.н.з. НОМЕР_2 бувши учасником ДТП, вживав алкогольні напої, а саме коньяк, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, після вчинення ДТП. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та на місці ДТП водій відмовився у встановленому законом порядку. Чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не в`явився, хоча повідомлявся про час та місце такого шляхом надсилання повістки на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення.

01.04.2024 на адресу суду надійшло письмове клопотання захисника Зозулі А.А. в якому останній вказує на те, що 19.01.2024 працівниками поліції, які прибули на місце ДТП, було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується направленням на огляд, копія якого міститься в матеріалах справи, однак водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується також матеріалами відеофіксації з нагрудних камер поліцейських. Водночас докази того, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої та перебував в стані алкогольного сп`яніння у матеріалах справи відсутні. За таких обставин, на думку захисника, протокол мав бути складений за ч.1 ст. 130 КУпАП. Враховуючи обставини викладені в його письмовому клопотанні, захисник просив матеріали справи повернути до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області для доопрацювання.

З метою уникнення затягування розгляду справи, суддя дійшов висновку, що відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, можливо розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, виражається у вживанні водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Також суд зауважує, що стаття 130 КУпАП за своїм змістом є бланкетною, тобто нормою, яка не лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак, відсилає до конкретних правил дорожнього руху, порушення вимог яких має бути у причинному зв`язку з їх наслідками. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

За таких обставин, у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП мають відображатися чіткі вказівки про порушення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, певних правил дорожнього руху.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №652992 від 19.01.2024 слідує, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Щодо посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР, то суд зауважує, за змістом п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого, сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за таке порушення передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не ч. 4 ст. 130 КУпАП однак протокол про адміністративне правопорушення не містить даних, що ОСОБА_1 інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Викладена у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 не відповідає п. 2.5 ПДР, водночас у протоколі відсутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.10 є ПДР, згідно яких у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, яка корелюється із ч.4 ст.130 КУпАП.

Таким чином, фабула протоколу про адміністративне правопорушення поєднує в собі два окремі склади адміністративних правопорушень, а саме правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння), вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 не інкримінується, та ч. 4 ст. 130 КУпАП, яка, крім того, викладена не у точній відповідністю з даною статтею.

Оскільки фабула протоколу викладена не у відповідності до диспозиції статті, якою особу притягають до відповідальності, а також оскільки протокол поєднує в собі окремі склади адміністративних правопорушень, ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізувати право на захист, оскільки не зрозуміло, яке саме правопорушння йому інкримінується.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд.

Розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи, відносно якої складено протокол в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у ст.129 Конституції України.

Згідно зі ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному вивченні справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №652992 від 19.01.2024, надано:

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 19.01.2024, в якому вказано, що за результатом огляду проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нечітка мова;

- письмові пояснення ОСОБА_2 ;

- копія письмових пояснень ОСОБА_1 ;

- копія схеми місця ДТП від 19.01.2024;

- копію протоколу про адміністративне правопрушення серія ААД № 665071;

- відеофайли, які містяться на DVD-R диску, який долучено до матеріалів справи.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративні правопорушення.

Як передбачено ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пунктів 5, 6 Розділу ІІ, пунктів 1, 2 Розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Всупереч наведеним нормам, поліцейські не дотрималися порядку фіксації виконання своїх службових обов`язків та не надали суду безперервного відеозапису.

Відтак, суддею досліджено відофайли, які містяться на DVD-R диску, які долучено до матеріалів справи, з яких установлено, що працівники поліції спілкуються з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оглядають транспортний засіб, опитують їх з приводу дорожньо-транспортної пригоди. Після чого на ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративне правопорушення та оформлено матеріали для направлення до суду. Долученими до матеріалів справи відеозаписами не підтверджено факт вживання ОСОБА_1 , після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, будь-яких алкогольних напоїв, оскільки такий факт вживання не зафіксований на відеозаписах, які долучені до матеріалів справи. При цьому суддею зауважуються, що зовнішній вигляд та поведінка водія не вказували на наявність ознак сп`яніння, які поліцейським внесено до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння.

Тобто має місце недотримання поліцейським Інструкції №1026 щодо порядку роботи та застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки відеозапису.

Отже, враховуючи той факт, що відеозйомка працівниками поліції велася не безперервно, суддя визнає недопустимим доказом відеозапис, який міститься в матеріалах справи.

З досліджених відеозаписів суддя також встановив, що ОСОБА_1 повідомив про вживання ним алкогольних напоїв після настання ДТП.

Однак, згідно правових висновків, викладених Верховним Судом в постанові від 15 травня 2019 року в справі № 537/2088/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Враховуючи вищевикладене, суддя не може покладати ці пояснення в обґрунтування своїх висновків.

Крім того, матеріали справи не містять підтвердження, що ОСОБА_1 як водія не відстороняли від керування, що свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення водія від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейських при оформленні матеріалів, їх дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції врегульований ст. 266 КУпАП, а також «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до п. 2 Розділу І вказаної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу І Інструкції, визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктами 7 та 8 Розділу І вказаної Інструкції визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я). У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

За п. 3 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Тобто, законодавець чітко встановив вимоги до порядку проведення огляду на стан сп`яніння, як на місці, так і в закладах охорони здоров`я, що зобов`язує співробітників поліції, а також медичних працівників таких закладів дотримуватись вказаного порядку,

Виходячи із вказаних норм чинного законодавства, для направлення водія на огляд, працівник поліції повинен мати достатні підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, виходячи із виявлених у нього ознак.

Відтак, огляд водія на стан сп`яніння може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов спеціальну підготовку та лишень щодо водія, який має ознаки алкогольного сп`яніння, та якого було направлено на огляд у встановленому законом порядку.

При цьому вимоги щодо проведення огляду особи на стан сп`яніння є імперативними та недотримання їх має наслідком визнання такого огляду недійсним.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Разом з тим, працівниками поліції зазначені вимоги Інструкції та ст. 266 КУпАП не дотримані.

Під час дослідження в судовому засіданні відео файлів встановлено, що відомості, які занесені до протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам.

З досліджених в судовому засіданні відеофайлів не убачається встановлення поліцейським у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, також відсутні відомості про повідомлення поліцейським про те, що у водія наявні ознаки сп`яніння та які саме. Натомість на відеозаписі зафіксовано вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Також немає відомостей, щодо роз`яснення поліцейським водію про необхідність проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія безпосередньо в медичному закладі, відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП, або до п.8 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, долучені до справи про адміністративне правопорушення письмові пояснення ОСОБА_2 не відповідають критерію належності доказів. В даному випадку суд не може визнати належним закріплення пояснень ОСОБА_2 уповноваженою посадовою особою поліції, оскільки в них відсутні відомості щодо суті правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Зокрема пояснення ОСОБА_2 містять лише загальні відомості з приводу ДТП, тобто встановити конкретні обставини справи щодо ухилення особи від огляду чи факту вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після дорожньо-транспортної пригоди з його участю є неможливим.

Також, з огляду на цю обставину, що долучена до матеріалів справи копія письмових пояснень ОСОБА_1 жодним чином не завірена, а тому не відповідає принципу законності та правової (юридичної) визначеності і не може бути використана як доказ вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Наведені факти свідчать про неналежність означених доказів, які не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом.

Таким чином викликають певні сумніви дії працівників поліції під час складання відповідного протоколу, які могли нести формальний характер.

Зважаючи вищенаведене, суддя дійшов переконання, що вказані дії працівників поліції були спрямовані не на усунення та припинення адміністративного правопорушення, як того вимагають норми чинного законодавства, а на вчинення дій з метою складання щодо водія протоколу про адміністративне правопорушення.

Лише чітке дотримання працівниками поліції процедури порядку фіксації виконання своїх службових обов`язків свідчить про законність їх дій та допустимості висновків, викладених у протоколі, як доказу вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 p., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на викладене, в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б поза розумним сумнівом доводили винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.4 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Суддя Ю.М. Колтун