КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кафідова О.В.
№ 33/824/4793/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №359/1692/24

29 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Кафідової О.В.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 - Александрова Дмитра Олександровича на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 та ст. 185 КУпАП

в с т а н о в и в:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2024 року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Провадження в частині накладення стягнення на ОСОБА_2 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП закрито за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 23 вересня 2024 року адвокат ОСОБА_2 - Александров Дмитро Олександрович подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської областівід 12 вересня 2024 року та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень за ст. 130, 185 КУпАП в діях ОСОБА_2 .

В обґрунтування підстав для скасування постанови суду апеляційну скаргу апелянт обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції незаконна та безпідставна, суд першої інстанції не надав оцінки жодним доказам невинуватості наявним в матеріалах справи, не провів всебічний, повний і об`єктивний розгляд справи.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №199959 є незаконним та безпідставним, фабула є недостовірною, працівники поліції порушили процедуру огляду водія ОСОБА_2 , тому результат огляду в лікарні є недійсним. ОСОБА_2 не відмовлявся від огляду на місці зупинки з використанням приладу «Драгер», пройшов огляд на приладі «Драгер», прилад алкогольного сп`яніння не показав, свої дії працівники поліції фіксували на бодікамеру, однак відео проходження огляду на місці суду першої інстанції не надали, знищили цей доказ, оскільки він був доказом порушення поліцейськими процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, зазначає, що рапорт поліцейського ОСОБА_4 містить недостовірні відомості, вони не підтверджуються відеозаписом з бодікамер поліції та показами ОСОБА_2 , насправді поліція водія ОСОБА_2 не зупиняла, він зупинився біля свого будинку та вийшов з автомобіля, пішов відкривати ворота, в цей момент позаду під`їхав автомобіль, позаду себе особа поліцію не помітила, що це автомобіль поліції не бачив, працівники поліції не представились, підійшли позаду та вчинили напад на водія. Водій ОСОБА_2 подумав, що це якийсь напад і почав захищати себе від протиправного нападу, хотів сісти до салону свого автомобіля, після чого працівники поліції повалили його на землю та застосували кайданки. Відеозаписом підтверджується масовий напад поліції на водія ОСОБА_2 .

Вказує, що водій ОСОБА_2 не відмовлявся від огляду на приладі «Драгер» на місці зупинки, прийшов такий огляд, з результатом огляду, який не перевищував 0,2 проміле був згоден, початок огляду зафіксовано на камеру, потім відео переривається, наступний відеофайл починається з доставлення особи до лікарні в патрульному автомобілі.

Зазначає, що допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_3 не може бути свідком, оскільки показання свідка не являються достовірними, не підтверджені відеозаписом, а є просто словами, не підтвердженими належними та допустимим доказами.

Крім того, вказує, що у протоколі про адміністративне затримання фактичний дата та час затриманні поліції не вказала, про застосування спецзасобів не зазначила. Протокол використання застосування спецзасобів не складала, первинна безоплатна правова допомога про затримання не повідомлялась. Дії працівників поліції були незаконними, поліції перевищила свої повноваження, вчинила напад та насильство по відношенню до ОСОБА_2 , незаконно застосувала спецзасоби, незаконно затримала.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 - Александров Дмитр Олександрович та ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2, п. 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку - тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Слід зазначити, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення, необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких, як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Відповідно до протоколу серії ААД №199959, 07 лютого 2024 року о 21 годині 13 хвилин в с. Гнідин, Київській обл., Бориспільського р-ну, по вул. Калиновій, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом TOYOTA PICNIC д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння. Огляд на стан сп?яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі. Висновок медичного закладу №37 від 07 лютого 2024. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Крім того, відповідно до протоколу серії ВАБ №977051- 07.02.2024 року о 21 годині 14 хвилин ОСОБА_2 , не виконав вимогу працівника поліції надати документи для перевірки, виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції та хапав за форменний одяг, чим здійснив злісну непокору працівникам поліції.

Вина ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП підтверджується:- протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 199959; - рапортом інспектора ВРПП Бориспільського РУ ГУНП в Київській області ОСОБА_4; - довідкою про отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом, відповідно до якої ОСОБА_2 , отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії В; - довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення відповідно до якої ОСОБА_2 відповідно до Інформаційного порталу Національної поліції України підсистеми «Адміністративна практика» за ознакою повторність не значиться; - рапортом поліцейського ВРПП Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Пікуля Олександра; - направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; - копією посвідчення водія ОСОБА_2 ; - копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №977051; - копією протоколу про адміністративне затримання серії АЗ №002172; - копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №848922; - копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №37 від 07 лютого 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння; - відеозаписамиз нагрудної камери працівника поліції.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст.185 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення ААД №199959 не відповідає дійсним обставинам справи, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції діяли за межами своїх повноважень та було порушено процедуру оформлення протоколу, апеляційний суд оцінює критично, оскільки відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду.

З відеозапису з бодікамер поліцейських вбачається, що ОСОБА_2 перебуває в конфлікті з працівниками поліції, висловлюючи незгоду з їх діями з приводу зупинки автомобілю. ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на підвищених тонах неодноразово висловлювався нецензурноюлайкою в бік поліцейських та інших осіб, поводив себе зухвало, не виконував неодноразове розпорядження про припинення такої його поведінки.

З моменту вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень та по теперішній час, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що зафіксовані у протоколах про адміністративні правопорушення.

Дії працівників поліції з приводу складання протоколу щодо ОСОБА_2 узгоджуються з вимогами ст. 45 КУпАП щодо застосування спеціальних засобів, не були передчасними та знайшли своє підтвердження під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що рапорт поліцейського ОСОБА_4 містить недостовірні відомості не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки рапорти, які містяться в матеріалах справи, не можуть слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, а оцінюються судом в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта суд сприймає критично, оскільки вони не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень суддею норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_2 - Александрова Дмитра Олександровича.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання адвоката ОСОБА_2 - Александрова Дмитра Олександровича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2024 року - задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_2 - Александрову Дмитру Олександровичу строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 - Александрова Дмитра Олександровича залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: