Справа № 461/2473/24 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д.
Провадження № 33/811/1456/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гагалович Галини Михайлівни на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 , 10.03.2024 року о 02 год. 15 хв. у м. Львів на пл. Данила Галицького, 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 000815 від 10.03.2024 року.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Гагалович Г.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що з переглянутого відеозапису, доданого до матеріалів справи, у водія ОСОБА_1 не вбачається зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, у нього відсутнє почервоніння очей та обличчя, хиткої ходи та не чіткої мови, водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, його поведінка цілком відповідала обстановці.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння водія за допомогою спеціального технічного засобу проводить медсестра, а не лікар ОСОБА_3 , який зазначений у висновку щодо результатів медичного огляду №000815 від 10.03.2024.

Крім цього, ні в матеріалах справи, ні на відеозаписах не зафіксовано результатів проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу.

Акцентує увагу на тому, що з відповіді на адвокатський запит №711 від 15.07.2024, лікар-нарколог медичного центру ОСОБА_3 не проходив тематичне вдосконалення за програмою проведення оглядів на стан сп`яніння.

Зазначає, що поліцейський після оголошення протоколу про адміністративне правопорушення, не відсторонив ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гагалович Г.М. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду.

Водночас, захисник адвокат Гагалович Г.М. подала клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначає, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка вказаних осіб в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 637610 від 10.03.2024 року;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, № 000815 від 10.03.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

-відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог 2.9 «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переглядаючи доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, апеляційний суд зазначає, що це не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу встановлення факту оформлення відповідного направлення до медичного закладу працівником поліції, оскільки наявність або відсутність направлення до медичного закладу в матеріалах справи не впливає на правову оцінку дій водія транспортного засобу, який пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Суд акцентує увагу, що за своїм правовим значенням направлення на огляд є лише правовою підставою для проведення огляду лікарем медичного закладу.

Враховуючи викладене, направлення на огляд водія до медичного закладу передбачено для вручення лікарю у випадку його проведення, вручення копії направлення на медичний огляд іншим особам не передбачено законодавством.

Твердження апелянта стосовно того, що ні в матеріалах справи, ні на відеозаписах не зафіксовано результатів проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, не є слушними, так вказані обставини відображені на відеозаписі події ( clip-10 03:18).

Доводи апелянта, що згідно відповіді на адвокатський запит №711 від 15.07.2024, лікар-нарколог медичного центру ОСОБА_3 не проходив тематичне вдосконалення за програмою проведення оглядів на стан сп`яніння, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 розділу III «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року передбачено право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду.

Водночас, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000815 від 10.03.2024 року з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, та дії працівників медичного закладу у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 не оспорював.

Крім цього, безпідставними є доводи апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився медсестрою, а не лікарем, оскільки огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 в медичному закладі проводився у присутності лікаря закладу охорони здоров`я ОСОБА_3 , який перебував разом з медсестрою в одному кабінеті.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що після оголошення протоколу про адміністративне правопорушення, не відсторонив ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом, не впливає на доведеність його вини у вчиненні цього правопорушення, оскільки підтверджується сукупністю досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом доказів.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, апелянтом не надано.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 вересня 2024 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гагалович Галини Михайлівни без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк