ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 641/3541/24 Суддя суду 1 інстанції: Боговський Д.Є.
Провадження №: 33/818/1505/24 Суддя суду апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Болотові О.О., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника ОСОБА_2 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 травня 2024 року об 00:21, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Amarok» державний номер НОМЕР_1 , по пр-ту Героїв Харкова коло будинку № 118/1 в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, порушення мови Від проходження медичного огляду в установленому Законом порядку у лікаря нарколога та за допомогою газоаналізатору алкотестера «Драгер» відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються матеріалами адміністративної справи: даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 901033 від 23.05.2024, даними рапорту співробітника поліції, даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора співробітника поліції, відповідно до якого останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога та за допомогою газоаналізатору алкотестера «Драгер».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 травня 2024 року по справі № 641/3541/24 та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі з наведених у апеляційній скарзі підстав у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник ОСОБА_2 зазначає про відсутність законної підстави для зупинки поліцейськими транспортного засобу та перевірки документів ОСОБА_1 ; відсутність чітко вираженої відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; невідповідність державного номерного знаку транспортного засобу, зафіксованого у протоколі про адміністративне правопорушення і на відеозаписі.

Також апелянт зазначає, що ОСОБА_1 пройшов медичне дослідження 27 травня 2024 року в Харківському обласному бюро судово-медичних експертиз, у висновку якого зазначено, що на момент огляду громадянина ОСОБА_1 при судово-медичному дослідженні його біологічного середовища метиловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про місце й час судового розгляду був належним чином повідомлений, надіслав до суду клопотання провести судове засідання за його відсутності та за участі його захисника ОСОБА_2 .

Захисник правопорушника в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримував доводи апеляційної скарги у повному обсязі, а також особливо наголошував на необхідності права керування транспортними засобами для ОСОБА_1 як військовослужбовця, про що надав відповідні документи на підтвердження даного факту.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 901033 23 травня 2024 року об 00:21, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Amarok» державний номер НОМЕР_1 , по пр-ту Героїв Харкова коло будинку № 118/1 в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, порушення мови Від проходження медичного огляду в установленому Законом порядку у лікаря нарколога та за допомогою газоаналізатору алкотестера «Драгер» відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції та дійшов наступних висновків.

На думку суду апеляційної інстанції, доводи апелянта про відсутність законної підстави для зупинки та перевірки документів ОСОБА_1 працівниками поліції є безпідставними, адже з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водія зупинили вночі під час комендантської години, що підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського (відео «2b7jx», 00:22:40). Так, на пояснення поліцейського про причину зупинки, а саме комендантську годину, правопорушник відповів: «Я розумію, проїхав буквально сто метрів».

Що стосується невідповідності державного номерного знаку, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі з бодікамер поліцейських, то дійсно на відеозаписі номер державного номерного знаку інший, ніж зазначений у протоколі, однак це не впливає на відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, позаяк склад даного адміністративного правопорушення підтверджується фактичними матеріалами справи.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду чітко зафіксована на відеозаписах з бодікамер і проявляється у фактичному ігноруванні численних пропозицій поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до висновкумедичного дослідження від 27 травня 2024 року, проведеному в Харківському обласному бюро судово-медичних експертиз за ініціативою правопорушника, оскільки подія адміністративного правопорушення сталася 23 травня 2024 року. Так, у п. 9 розд. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, законодавець встановлює норму проведення такого огляду водіїв транспортних засобів не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, з метою забезпечення достовірності результатів.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції під час розгляду даної справи врахував клопотання ОСОБА_1 від 18 жовтня 2024 року не позбавляти його права керування транспортним засобом та мінімізувати санкцію статті у зв`язку зі специфікою його діяльності, а саме активну участь у відсічі збройної агресії російської федерації як військовослужбовця та необхідність перебувати у відрядженнях у різних населених пунктах нашої держави.

До уваги взято характеристику ОСОБА_1 від 18 жовтня 2024 року, наданою заступником начальника 5 відділу 6 управління ДВКР СБ України підполковника Олександра Демчини, в якій останній зокрема просить суд не позбавляти правопорушника права керування транспортним засобом у зв`язку з його необхідністю для проходженням військової служби, а також квитанції про оплату правопорушником судового збору та штрафу, накладеного судом першої інстанції.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у

рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості даної вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожний аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2024 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення, - змінити.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - задовольнити частково.

Виключити з рішення суду першої інстанції посилання на позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського Апеляційного суду О.М. Курило