Справа № 373/2270/24
Провадження № 3/373/953/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Переяслав

Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Керекеза Я.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддям Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

встановив:

15 жовтня 2024 року до суду надійшла справа №373/2270/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2024 у справі визначено головуючого суддю Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Лебідя Володимира Володимировича.

15 жовтня 2024 року суддя Лебідь В.В. подав до канцелярії суду заяву про самовідвід у даній справі. Посилається на те, що він був безпосереднім учасником ДТП за участі ОСОБА_1 та у нього відібрані пояснення, які містяться в матеріалах справи № 373/2270/24.

Постановою судді від 15 жовтня 2024 року заяву про самовідвід задоволено.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2024 у справі визначено головуючого суддю Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Керекезу Я.І.

28 жовтня 2024 року від ОСОБА_1 на дійшла заява про відвід судді Керекезі Я.І. та всім суддям Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області. Просить направити дану справу до Київського апеляційного суду для визначення підсудності. В суді ОСОБА_1 пояснила, що оскільки одним з учасників ДТП є суддя цього ж суду ОСОБА_2 , для об`єктивного та неупередженого розгляду справи вважає за доцільне, щоб справу розглядав інший суд.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або самовідвід, чи, в разі, якщо один з учасників справи працює в суді, на розгляд якого надійшов матеріал. Однак, згідно з частиною 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» (від 29 червня 2004 року №1906-IV), чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до п.55 Рішення Європейського Суду з прав людини «Гурепка проти України» «з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції, та, відповідно, й статті 2 Протоколу №7 до Конвенції.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід), порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід) та визначення підсудності. Проте діючий Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає відповідні статті, а тому, при розгляді заяви про відвід (самовідвід), направлення справи до іншого суду, слід застосувати аналогію права.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Агрокомплекс проти України» (заява №23465/0) зазначається про те, що незалежність суду з суб`єктивної сторони означає недопустимість суддею персональних упереджень або необ`єктивності. Персональна неупередженість судді презюмується, якщо немає доказів про протилежне. Разом з цим, у вказаному Рішенні Європейського суду з прав людини зазначається, що суд повинен бути неупередженим і з об`єктивної точки зору, тобто ним мають надаватися достатні гарантії відсутності будь-яких обґрунтованих сумнівів в цьому відношенні.

З огляду на вищезазначене, оскільки з матеріалів адміністративної справи № 373/2270/24 вбачається, що ОСОБА_2 , який є суддею Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, є учасником дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_1 , в матеріалах справи маються його письмові пояснення як учасника ДТП; особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, просить направити матеріал до Київського апеляційного суду для визначення підсудності, з метою усунути будь-яку можливість виникнення в учасників справи та стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості суддів Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду, вважаю, що дану справу слід направити до Київського апеляційного суду для вирішення питання передачі на розгляд іншого суду.

Зважаючи на вищезазначене, з метою дотримання прав учасників на розгляд справи безстороннім судом, керуючись ст. 1, 2, 7, 283 КУпАП,

постановив:

Справу №373/2270/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення направити до Київського апеляційного суду для вирішення питання передачі на розгляд іншого суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Я. І. Керекеза