Справа № 3/714/647/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2024 р. м. Герца

Суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Єфтемій С.М., розглянувши матеріали адміністративної справи які надійшли з відділення поліції №4 (м. Герца) Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешканку

АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 184 Кодексу про адміністративні правопорушення України ,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 вересня 2024 року, ОСОБА_1 , 23 серпня 2024 року, як опікун своєї онучки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на порушення ст. 150 СК України, ухилилась від виконання обов`язків щодо її виховання, внаслідок чого остання залишала місце проживання.

Такі дії ОСОБА_1 отримали правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 184 КпАП України.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала і суду пояснила, що вона являється опікуном ОСОБА_2 , яка приходиться їй онукою. У кінці серпня 2024 року між нею та онучкою ОСОБА_2 стався конфлікт пов`язаний з навчанням останньої, в т.ч. щодо прогулювання занять, незадовільного навчання, невмотивованим проживання в незнайомих осіб, замість повернення до дому. За таких обставин, онучка у черговий раз залишала місце проживання та подзвонила до органів поліції, які склали відносно неї спірний протокол. Вона як єдиний опікун ОСОБА_2 , так як її батьки померли, намагається виховувати її у дусі сімейних та моральних цінностей. Втім, під час коли вона робить онучці зауваження стосовно її поведінки, між ними часто виникають протиріччя, внаслідок чого онука викликає поліцію. Оскільки вона приймає активну участь у вихованні онучки та забезпечує її всіма необхідними предметами для життя та навчання, цікавиться її життям, то вважає що складений відносно неї протокол про адміністративне правопорушення є необґрунтованим, а тому просила закрити провадження щодо неї.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та дослідивши додані до протоколу письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до положень ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.ст.10, 11 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей має наслідком адміністративної відповідальності яка передбачена ст. 184 КпАП України.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП полягає у ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, а суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків зазначено у п. 16 постанови Пленум Верховного Суду у п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з яким таке ухилення має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у протоколі має бути розкрито сутність правопорушення і має бути зазначено, яке правопорушення вчинено (містить ознаки правопорушення) відносно своєї неповнолітньої онучки, відповідальність за яке передбачено Кодексом про адміністративні правопорушення України.

Проте, про вищевказане у протоколі нічого не вказано.

Відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, дані про подію, зокрема час, місце, є істотною складовою формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частиною складу адміністративного правопорушення, що, відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З огляду на викладене, виходячи з налізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вказана норма права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, яких саме обов`язків особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності, згідно якого закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку. Одного лише посилання на статтю 150 Сімейного кодексу України не достатньо для конкретизації того, яких саме обов`язків особа не виконала, оскільки необхідно вказати конкретний обов`язок.

Крім того, на думку суду, самовільне залишення п`ятнадцятирічною дитиною місця проживання, само по собі не свідчить про невиконання особою, яка замінює батьків, своїх обов`язків щодо виховання дитини. В такому випадку посадова особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення має надати докази того, що така втеча сталася саме внаслідок неналежного виконання батьківських обов`язків, а не внаслідок неналежної поведінки самої дитини.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В межах даної справи, працівник поліції, як уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення не спромігся зібрати письмові докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 є онукою ОСОБА_1 . Також до матеріалів справи не додано жодного документа на підтвердження того, що ОСОБА_1 є опікуном ОСОБА_2 , що є вкрай важливим для визначення суб`єкта правопорушення з огляду на складений адміністративний протокол за ст. 184 КпАП України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Аналізуючи фактичні дані що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зважаючи на те, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо виховання доньки не встановлено, з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КпАП України закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд шляхом подачі в 10-и денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: