Провадження № 3/466/3152/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Білінська Г.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Польщі, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 14.10.2024 року о 09 годині 04 хвилин, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 у м. Львів, по вул. Богдана Хмельницького, 155, порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме - не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками.

Крім того, 14.10.2024 року відносно ОСОБА_3 , було складено протокол серії ЕПР1 №150350 про адміністративне правопорушення за порушення ним вимог пункту 2.10.а. Правил дорожнього руху України, оскільки він, будучи учасником ДТП, не залишився на місці події та не повідомив орган чи підрозділ поліції про подію. Відповідальність за такі дії передбачена ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Постановою суду від 21.11.2024 року ці справи об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєному правопорушенні визнав частково та пояснив, що умислу залишати місце події, аби приховати вчинене ним ДТП у нього не було. Також зазначив, що через мінімальне зіткнення, не почув цього моменту та поїхав далі, навіть не підозрюючи того, що пошкодив інший автомобіль. Посилаючись на вищевказане, просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої було складено протоколи про адміністративні правопорушення, вивчивши матеріали справи, суд надходить до наступних висновків.

Вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №150336 від 14.10.2024 року, зміст якого відповідає вимогам статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 14.10.2024 року, рапортом та поясненнями потерпілого.

Відповідно до ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно положень ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

У даному конкретному випадку, суд враховує відсутність тяжких наслідків від вчинених правопорушень, низький рівень суспільної небезпеки, відсутність шкоди для інших осіб, дані про особу правопорушника, щире каяття у вчиненому.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, вважаючи таке звільнення необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід закрити на підставі наступного.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 пояснив, що умислу залишати місце події, аби приховати вчинене ним ДТП у нього не було. В письмових поясненнях та при розгляді матеріалів в суді зазначив, що через мінімальне тертя, не почув моменту зіткнення та поїхав далі, навіть не підозрюючи того, що пошкодив інший автомобіль. Таким чином, про факт фіксації дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції йому стало відомо лише після виклику.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю вини у формі умислу, однак в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 дійсно 14.10.2024 року залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, однак його дії не були спрямовані на вчинення адміністративного правопорушення та уникнення відповідальності, оскільки надані ним пояснення повністю узгоджуються із дослідженими матеріалами справи.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності до положень ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність.

На підставі ст. 252 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Окрім того, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, а саме, що відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 з кваліфікацією його дій за ст. 122-4 КУпАП є сумнівною, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшла до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки він не мав умисного наміру залишення місця ДТП, зокрема, дослідженими судом матеріалами справи, поясненнями наданими в суді, ОСОБА_1 жодних дій, спрямованих на уникнення відповідальності останній не вчиняв.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, оглянувши матеріали адміністративної справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення,

передбаченого ст.122-4 КУпАП, його вина не доведена, а відтак з врахуванням положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, вважаю, провадження по даній справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із малозначністю правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя Г. Б. Білінська