Справа №: 671/1783/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року суддя Волочиського районного суду Хмельницької області Ніколова С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиську справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

встановила:

12 вересня о 19 год. 28 хв. в с. Копачівка по вул. Івана Франка, 1, ОСОБА_1 повторно протягом року, будучи відповідно до постанови Волочиського районного суду Хмельницької області від 06.03.2024 року у справі №671/413/24 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував мотоблоком Зубр в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.п. а п. 2.9 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляд справи ОСОБА_1 повідомлений належним чином, про що свідчить відеозапис обставин правопорушення, що записаний на СD-R диск (а.с. 7). Також інформація щодо даної справи, а саме: дата, час та місце розгляду справи, була розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч. 2 ст. 130 КУпАП, та з врахуванням принципу судочинства, що зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Пунктом 1.3 Правил Дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Згідно п.п. а п. 2.9 Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція частини другої статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

За нормативним визначенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність за цією нормою настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Доказами відповідно до ст. 251 КупАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130, КУпАП підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 128064 від 12.09.2024 року (а.с. 1), результатами тестування на алкоголь ОСОБА_1 приладом Drager-Alkotest 6810 від 12.09.2024 року (тест № 249), згідно якого у ОСОБА_1 виявлено стан сп`яніння 1,41 проміле (а.с. 2), даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 06.03.2024 року у справі №671/413/24, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. (а.с. 4-6), відеозаписом обставин вчинення правопорушення, що записані на dvd-r диск (а.с. 7).

Суд приймає до уваги те, що на відеозаписі відображенні обставини, які підлягають доказуванню у даній справі, зокрема, керування ОСОБА_1 транспортним засобом, проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відображені обставини ознайомлення із змістом протоколу про адміністративне правопорушення, повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи.

Підстав для визнання даних відеозаписів недопустимим доказом немає, оскільки вони отримані поліцейським відповідно до вимог Закону України Про Національну поліцію та узгоджуються з даними протоколів про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з дотриманням закріплених в Конституції України принципів законності, гуманізму і справедливості, з урахуванням характеру та ступеня небезпечності вчинених правопорушеннь, враховуючи ступінь вини правопорушника, його особу та майновий стан, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі, встановленому санкцією ч. 2 ст 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Суд приймає до уваги, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КпАП України, є одними із найбільш тяжких порушень у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Так, особа, яка повторно протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КупАП, зокрема, керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Суд враховує, що згідно бази даних ІПНП Національний портал ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував, до адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП України протягом року притягується вдруге, що підтверджується довідкою, виданою старшим інспектором СРПП відділу поліції №2 Хмельницкого РУП ГУНП в Хмельницькій області Самбором О.О.

Призначаючи ОСОБА_1 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки суд враховує наступне.

Статтею 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеним в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.

Суд визначає для правопорушника ОСОБА_1 дане адміністративне стягнення з метою запобігання вчинення ним нових правопорушень в майбутньому та спонукання його до правослухняності. На думку суду, дане адміністративне стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення.

Адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу суд не призначає, оскільки органом поліції транспортний засіб у ОСОБА_1 не вилучався.

Керуючись ст. ст. 9,10, 27, 30, 33, 40-1, 130 ч. 2, 245, 251,268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

На постанову може бути подана скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Реквізити для сплати адміністративного штрафу: отримувач - ГУК у Хмельницькій області /Волочиська мтг/ 21081100; код отримувача 37971775; банк отримувача -.Казначейство України; код банку отримувача - 899998; рахунок -UA0022653.

Реквізити для сплати судового збору: банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); отримувач ГУК у м.Києві /м.Київ/ 22030106; код отримувача 37993783; рахунок UA0026001.

Суддя: