Справа № 186/212/24
Провадження № 3/0186/99/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

у справі про адміністративне правопорушення

20 лютого 2024 року м. Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла від відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Горняк, Донецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, притягнутого за ч.1 ст.130, ст.122-4 та ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

29 січня 2024 року о 18 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Outlender», р/н НОМЕР_1 , біля будинку №23 по вулиці Захисників України, міста Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, не врахував безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen» р/н НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого, ОСОБА_1 покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

Крім того, 29 січня 2024 року о 18 год. 20 хв. ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Mitsubishi Outlender», р/н НОМЕР_1 , біля будинку №23 по вулиці Захисників України, міста Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці). На законну вимогу поліцейського пройти огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився.

У судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 вину у вчинених адміністративних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-4, ст.124 КУпАП, визнав частково в частині скоєння дорожньо-транспортної пригоди (ст.124 КУпАП) та залишення місця дорожньо-транспортної (ст.122-4 КУпАП). Стосовно адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не визнав, та пояснив, що дійсно 29 січня 2024 року о 18 год. 20 хв. він керував належним йому автомобілем марки «Mitsubishi Outlender», р/н НОМЕР_1 , біля будинку №23 по вулиці Захисників України, міста Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, де скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen» р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Коли він вийшов зі свого автомобіля та побачив, що скоїв, злякався, сів у автомобіль, покинув місце ДТП та поїхав до свого гаражу. Після чого, він залишив автомобіль у гаражі, пішов до магазину, де купив пляшку горілки та повернувся до гаражу. Під час вживання горілки у гаражі, до гаражу прийшла його дружина та забрала його додому. Приблизно о 22 год. 00 хв. до нього додому приїхали працівники поліції, які запідозрили, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти медичний огляд, на що він відмовився, у зв`язку з чим поліцейський склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що поліцейським невірно кваліфіковані його дії при складанні протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки коли він керував автомобілем то був тверезий, а спиртне він вживав вже після скоєння ДТП. Також зазначив, що з потерпілою він примирився, та частково відшкодував завдану шкоду ДТП.

Відповідно до письмової заяви потерпілої ОСОБА_2 , яка знаходиться у матеріалах справи, остання просить суд не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки він вибачився перед нею, розкаявся у вчиненому та частково відшкодував завдану шкоду. Також ОСОБА_2 зазначила, що коли ОСОБА_1 врізався у її автомобіль та вийшов подивитись, що сталося, він виглядав абсолютно тверезим, та на її думку не знаходився у стані алкогольного сп`яніння, але на той час їй здалось, що він вів себе неадекватно, оскільки сів до свого автомобіля та швидко покинув місце ДТП.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи, 29 лютого 2024 року її чоловік ОСОБА_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду та покинув місце ДТП. Після чого, він поїхав у гараж та подзвонив їй, в цей час вона була на роботі. Про те, що він покинув місце ДТП вона не знала. Коли вона прийшла додому з роботи, то побачила, що все не так, речі на місці, собака вдома. Почекавши трохи вдома чоловіка, вона пішла його шукати. Чоловіка вона знайшла у гаражі. Після розмови з чоловіком, вона дізналась, що він покинув місце ДТП та вже вживав алкогольні напої. Зі слів чоловіка, він їхав на своєму автомобілі біля будинку №23 по вулиці Захисників України, дорога була неосвітлена, не справився з керуванням та скоїв ДТП. Прохала суд не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки йому важко без автомобіля.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст.124 КУпАП відповідальність правопорушника за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене даною статтею, наступає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУпАП, передбачена відповідальність правопорушника за скоєне адміністративне правопорушення, у разі залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 КУпАП», суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено у ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №591424 та серії ААД №591425 від 29 січня 2024 року; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди по вулиці Захисників України, міста Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, від 29 січня 2024 року; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 29 січня 2024 року, та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Судом досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року).

Усі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Таким чином, за наведених разом усіх обставин, сукупність доказів, які є в матеріалах справи підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, при накладенні адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, враховуючи характер вчинених адміністративних правопорушень та їх суспільну небезпеку, порушення правил дорожнього руху, особу правопорушника, його майновий стан, ступінь вини та ставлення до вчиненого, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення, з урахуванням ст.36 КУпАП.

В частині притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, зазначаю наступне.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В силу статті 251 КУпАП, обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються доказами в справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року:

- Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

- Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

- Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікарем фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положеньст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Згідно ч.5 даної норми огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

При цьому зазначеними положеннями нормативних актів передбачено обов`язок проходження огляду на стан сп`яніння саме водіїв транспортних засобів, тобто тих осіб, які на час зупинення керували транспортними засобами, а також тих, щодо яких наявні докази такого керування безпосередньо перед пред`явленням працівниками поліції вимоги про проходження такого огляду. Тобто факт керування особою транспортним засобом підлягає доказуванню як обставина, яка свідчить про наявність складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №273225 від 29.01.2024 року; відео з бодікамери поліцейського.

Як вбачається з відеозапису з бодікамери поліцейського, останній не містить даних про керування ОСОБА_1 автомобілем 29 січня 2024 року о 18 год. 20 хв. та його зупинення працівниками поліції. При цьому, на відеозаписі зафіксовано, що поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про те, що на нього було складено протокол за фактом скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Після чого пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовляється. При цьому з вказаного відео вбачається, що пропозиція працівників поліції ОСОБА_1 пройти вищевказаний огляд та оформлення його відмови, відбулося 29 січня 2024 року о 21 год. 46 хв., тобто більш ніж через три години після скоєння останнім ДТП (скоїв ДТП о 18 год. 20 хв. 29.01.2024 року).

Таким чином, відомості зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та в доданих до нього матеріалах, є суперечливими.

Суддя зазначає, що будь-які сумніви, щодо події та складу адміністративного правопорушення оцінюються на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, що вбачається ст.62 Конституції України, якою передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин вважаю, що справу відносно ОСОБА_1 в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.24, ст.36, ч.1 ст.130, ст.122-4, ст.124, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Горняк, Донецької області, реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_3 , винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених:

-ст.122-4 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень 00 копійок;

- ст.124 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень 00 копійок.

На підставі ст.36 КУпАП на ОСОБА_1 остаточно накласти стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Горняк, Донецької області, реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

СУДДЯ: С.С. КРИВОШЕЯ