ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4410/23
Номер провадження: 33/819/171/24
Головуючий у першій інстанції Іванцова Н.К.
Суддя-доповідач Коровайко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Коровайко О.І.,

при секретарі Середюку М.О.,

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується судом.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 16 серпня 2023 року о 16:35 годині в смт.Білозерка, по вул.Свободи, керував автомобілем ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння або проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2021 №1306.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, до апеляційної скарги долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вказане клопотання ОСОБА_1 обґрунтував тим, що не був обізнаний про існування справи про адміністративне правопорушення щодо нього, судових повісток про виклик до суду, а також копію постанови за результатами розгляду справи не отримував.

Зазначає, що ознайомився з матеріалами справи 02.09.2024 року, при цьому у зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням в країні воєнного стану, населений пункт в якому він проживає та місто Херсон перебувають під постійними обстрілами, що ускладнює здійснення будь-яких дій.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, просив прийняти апеляційну скаргу до розгляду та скасувати постанову.

Мотиви суду

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Виходячи зі змісту вказаної статті початком перебігу строку на апеляційне оскарження постанови законодавцем визначено саме день винесення такої постанови. Будь-яких виключень із вказаного правила, зокрема пов`язаних із датою отримання копії постанови, чи ознайомленням з матеріалами провадження, процесуальне законодавство не містить.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Враховуючи викладене, строк на апеляційне оскарження в даному випадку, обчислюється з дня винесення постанови, тобто 15 квітня 2024 року.

Поруч із цим, з апеляційною скаргою на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся 06 вересня 2024 року, тобто зі значним пропуском строку.

Що стосується доводів клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними.

Так, відповідно до ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження може бути поновлено за клопотанням особи, яка подала апеляційну скаргу.

В той же час поновлення строку на апеляційне оскарження можливе лише у випадку наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального права під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

На переконання суду апеляційної інстанції апелянтом в клопотанні не доведено існування поважних причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження.

Так, посилання ОСОБА_1 на те, що він не був обізнаний про існування справи про адміністративне правопорушення спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів провадження 16 серпня 2023 року о 16 год. 42 хв. працівниками поліції складено протокол серії ААД №115441 стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 , 16 серпня 2023 року о 16:35 год. в смт.Білозерка по вул. Свободи керував автомобілем ВАЗ 21013 н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження медичного огляду на виявлення стану сп`яніння та проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу ОСОБА_1 від дачі пояснень та підпису протоколу відмовився. Працівниками поліції у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 та оформлено тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ТЗ 042918 (а.п.1).

З огляду на зміст протоколу, ОСОБА_1 був належним чином обізнаний з фактом оформлення стосовно нього матеріалів справи про адміністративне правопорушення, адже хоч і відмовився від підпису протоколу, проте у ОСОБА_1 згідно протоколу було вилучено посвідчення водія, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.п.6), а тому вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний з фактом оформлення стосовно нього матеріалів про адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів клопотання про те, що суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи, то вказані посилання є непереконливими.

Вбачається, що матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 надійшли до Херсонського міського суду Херсонської області 25 серпня 2023 року (а.п.1, 8).

Після визначення складу суду для розгляду вказаних матеріалів, суд здійснив заходи щодо виклику ОСОБА_1 в судові засідання, надіславши повістки про виклик за вказаною в протоколі адресою АДРЕСА_1 (судові засідання: 09.10.2023, 27.11.2023, 31.01.2024, 15.04.2024). Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, поштове відправлення повернуто у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою ( АДРЕСА_1 ). Крім того, суд здійснив виклик ОСОБА_1 в судові засідання 27.11.2023, 31.01.2024 та 15.04.2024 шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянтом не оспорюється факт його проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Відповідно до матеріалів провадження, справа щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, перебувала в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області тривалий час (майже 8 місяців) протягом яких суд здійснював можливі заходи щодо виклику ОСОБА_1 в судові засідання. Поруч із цим, будучи обізнаним про факт існування провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього, ОСОБА_1 протягом вказаного строку не вживав жодних заходів щодо з`ясування стану розгляду справи. Крім того, пасивною була поведінка ОСОБА_2 і після винесення постанови та строку на апеляційне оскарження, адже ознайомився апелянт з матеріалами справи та звернувся з апеляційною скаргою на постанову суду через 4 місяці після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, враховуючи активну процесуальну поведінку суду щодо виклику ОСОБА_1 в судові засідання за актуальною адресою місця проживання, з огляду пасивну поведінку апелянта, як під час тривалого судового розгляду, так і після закінчення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає безпідставними посилання апелянта на поважність пропуску ним строку через те, ще він не був належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи.

Що стосується доводів клопотання ОСОБА_1 про те, що поважною причиною пропуску ним строку на апеляційне оскарження також є періодичні обстріли з боку рф населеного пункту в якому він проживає, то вказана обставина не свідчить про неможливість подачі ОСОБА_1 апеляційної скарги протягом тривалого строку (4 місяців). Так, апелянтом в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не наведено жодних конкретних відомостей, які б підтверджували, що періодичні обстріли з боку рф протягом строку на апеляційне оскарження та тривалого строку після його закінчення перешкодили ОСОБА_1 оскаржити постанову.

Враховуючи викладене, вказані ОСОБА_1 в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки вони носять суб`єктивний характер та пов`язані з пасивною поведінкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка будучи обізнаною про факт розгляду справи, протягом тривалого часу не здійснювала жодних дій для з`ясування стану розгляду справи та оскарження постанови.

Існування будь-яких об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 в клопотанні не наведено та відповідними доказами не доведено

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Разом із цим, ОСОБА_1 не наведено поважних причин, які б могли слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

З огляду на вищевикладене, а також оскільки апелянт в клопотанні не навів поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в поновленні строку апеляційного оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Повернення апеляційної скарги з вищевказаних підстав не перешкоджає повторній подачі апеляційної скарги із наведенням поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2024 року повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І.Коровайко