ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2355/24 Справа № 188/2099/24 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2024 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ШМД, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.08.2024 року близько 15.30 год., перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 вчинив сварку з колишньою дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 , в ході якої ображав їх нецензурною лайкою, кричав, погрожував фізичною розправою, тим самим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції і постановити нову, якою закрити провадження у справі, або змінити адміністративне стягнення на штраф.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт зазначив, що постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

На думку апелянта, з боку працівників поліції упереджене ставлення, вказує, що працівники поліції вчинили щодо нього психологічний тиск.

Вказує, що з боку потерпілої мала місце провокація, яка в присутності свідків ображала та принижувала його.

Суд першої інстанції, на думку апелянта, через упередженість до нього не допитав свідків та потерпілу.

Вважає, що суд застосував щодо нього суворе покарання.

Зазначив, що працює водієм бригади екстреної медичної допомоги.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, який підтримав та просив задовольнити апеляційну скаргу, думку потерпілої, яка підтримала вимоги апеляції, зазначила про примирення між нею та чоловіком, перевіривши апеляційну скаргу, а також законність та обгрунтованість оскарженої постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Оскільки в апеляції не оспорюється доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та правильність кваліфікації його дій, інші учасники апеляцій не надавали, тому дані обставини апеляційним судом не перевіряються.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив врахувати, що стягнення у виді адміністративного арешту є занадто суворим, що він визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, щиро кається у скоєному, що він працює водієм на машині швидкої допомоги, примирився з дружиною, яка не має до нього будь-яких претензій.

ОСОБА_2 підтримала факт примирення, просила застосувати до її чоловіка більш м`яке адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 33 КУпАП визначає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Санкція ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає варіабельність накладення адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Так, суд першої інстанції при обранні виду та розміру адміністративного стягнення врахував характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, у зв`язку з чим дійшов висновку, що йому слід призначити стягнення у виді адміністративного арешту на строк в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки накладенням більш м`якого виду адміністративного стягнення не буде досягнуто виховної мети адміністративного стягнення та не дасть запобігти вчиненню правопорушником нових правопорушень.

Проте, при визначенні виду і розміру стягнення, суд не врахував у повній мірі характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, у зв`язку з чим визначене оскарженою постановою стягнення у виді адміністративного арешту є занадто суворим, оскільки ОСОБА_1 визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, щиро кається у скоєному, що він працює водієм на машині швидкої допомоги, а також відсутність обтяжуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин за вчинене адміністративне правопорушення.

При цьому, звертаю увагу на ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, відсутність у потерпілої ніяких претензій морального та матеріального характеру.

Таким чином, судом першої інстанції належним чином не було розглянуто можливості застосування альтернативних адміністративних стягнень, належним чином не наведено мотивів для обрання найсуворішого адміністративного стягнення та не зазначено з яких міркувань суд виходив при обранні розміру такого стягнення, у зв`язку з чим постанова суду в цій частині має бути змінена.

При визначенні виду і розміру стягнення враховую, що ОСОБА_1 вину визнав повністю, щиро розкаявся, має неповнолітню дитину, відсутність обставин, що обтяжує його відповідальність.

Враховуючи вищезазначене, вважаю можливим змінити накладене адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 15 діб, застосувавши до ОСОБА_1 більш м`яке адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

З огляду на разом наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко