Справа № 570/4089/24
Номер провадження 3/570/2099/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гнатущенко Ю.В., з участю потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ФОП за ч.3 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, права згідно ст. 268 КУпАП роз`яснено -

в с т а н о в и в:

03 липня 2024 року близько 23 години 00 хилин ОСОБА_2 порушив правила утримання тварин, а саме його собака породи "Алабай" вибігла на вулицю Ст. Бандери в с. Обарів та заподіяла шкоду здоров`ю ОСОБА_1 , а саме: собака вкусила за руку.

ОСОБА_2 в судовому засіданні 30.09.2024 р. пояснив, що роз`яснені йому судом права згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України зрозумілі, клопотань до суду немає. Вину не визнав та пояснив, що йому не зрозуміло чому люди гуляють пізно ввечері по неосвітленій вулиці в дощ. Його собака в той вечір була у вольєрі, він був удома. Пізніше він розмовляв з чоловіками, які відтягували під час нападу собаку від ОСОБА_1 , і вони йому казали, що це була не його собака. 03.10.2024 р. ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно заяви вх.ЕП-5388/24Вх 03.10.2024 р. просить проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність його адвоката. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судовому засіданні 03.10.2024 р. потерпіла ОСОБА_1 пояснила, що зустрічала з роботи свою маму разом зі своєю собакою та на них напала собака, власником якої є ОСОБА_2 . Усе село знає, що це була саме його собака. Пояснює, що її врятували двоє чоловіків ОСОБА_3 , який зараз є військовослужбовцем та служить в ЗСУ, тому не має змоги з`явитися до суду та дати пояснення, та ОСОБА_4 , він проживає в іншому населеному пункті і вона з ним незнайома. Ці чоловіки схопили собаку, зафіксували її як могли та відтягнули від неї. Вони кричали до ОСОБА_1 «Біжи звідси». Вона змогла втекти, однак собака все таки вкусила її за палець руки, відкусивши ніготь. Також собака ОСОБА_2 під час події вкусила її пса, якого довелося довго лікувати та витрачати кошти на ліки. Вона також зверталася до лікаря з приводу відкушеного нігтя на пальці рука. Після події ОСОБА_2 до неї приходив, казав, що може заплатити гроші, однак конкретно нічого не казав. Після цих подій вона неодноразово бачила, як ОСОБА_2 , від`їжджаючи зі свого двору, завантажує свою собаку в машину, не залишає її вже у дворі, або зачиняє її у гаражі.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП суд повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Постанова судді згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 154 КУпАП порушенням правил утримання собак і котів є утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намороників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Згідно з ч. 3 ст. 154 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин (Стаття 154 із змінами, внесеними згідно із Законом№ 55/97-ВР від 07.02.97; в редакції Закону№ 1684-IX від 15.07.2021).

Разом з тим, ні Законом України № 1684-ІХ від 15.07.2021 року, ні будь-яким іншим законом, не внесено відповідні зміни щодо компетенції органів, уповноважених розглядати передбачені ст.154 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, а тому розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч.3 ст.154 КУпАП наразі чітко не віднесено до компетенції жодного органу та/або уповноважених осіб.

Не внесення відповідних змін до ст. 221 КУпАП щодо підвідомчості справ після доповнення внесення відповідних змін до ст. 154 КУпАП жодним чином не виключає відповідальності за вчинене правопорушення, так як жоден інший орган (посадова особа) не уповноважений розглядати вказану категорію справ.

Відповідно до змісту ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принци верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

При цьому, з комплексного та системного аналізу норм КУпАП вбачається, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, які є більш суспільно-небезпечними за своїми наслідками, а також за наявності кваліфікуючих ознак та вищого рівня відповідальності, відноситься до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Суд зауважує, що санкцією ч.3 ст.154 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з конфіскацією тварин.

Згідно із положеннями ст.41 Конституції України конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у встановлених законом випадках, обсязі та порядку.

Відповідно до ч.1 ст.29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду.

З огляду на вищезазначене, розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.154 КУпАП відносно ОСОБА_2 Рівненським районним судом Рівненської області ґрунтується на вимогах чинного законодавства, узгоджується з принципом верховенства права та відповідає завданням, які регламентовано нормами КУпАП.

Відповідно до Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження»№ 3447-IV від 21.02.2006, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до статті 22 вказаного закону при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання.

Статтею 12 Закону України № 3447-IV передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №337138 від 30.07.2024 р., 03.07.2024 р. близько 23 години 00 хилин ОСОБА_2 порушив правила утримання тварин, а саме його собака породи "Алабай" вибігла на вулицю Ст. Бандери в с. Обарів та заподіяла шкоду здоров`ю ОСОБА_1 , а саме: собака вкусила за руку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Матеріали справи підтверджують винуватість ОСОБА_2 , хоча останній заперечує свою винуватість.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено: " З поясненнями в цьому протоколі не погоджуюся, моя собака нікого не кусала, в цей час була у вольєрі".

Вина ОСОБА_2 підтверджена дослідженими матеріалами справи, зокрема даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, реєстрації ЄО №6194 від 03.07.2024 р., заявах ОСОБА_1 , від 04.07.2024 р., її письмових поясненнях від 04.07.2024 р., квитанціях про витрачені кошти на ліки, довідці №114 від 04.07.2024 р. сімейного лікаря ОСОБА_5 .

Аналізуючи вищевказані докази у справі, суд приходить до висновку, що вони узгоджуються між собою і не містять істотних розбіжностей та беззаперечно в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Однак, при цьому, в межах територіальної громади відносини у сфері поводження з домашніми, свійськими тваринами та птицею, забезпечення відповідного санітарного, екологічного стану території громади регулюється відповідно до законів України «Про благоустрій населених пунктів», «;Про місцеве самоврядування в Україні», «;Про захист тварин від жорстокого поводження», «;Про тваринний світ», «;Про охорону навколишнього природного середовища», «;Про ветеринарну медицину», «;Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «;Про захист населення від інфекційних хвороб» та інших нормативно-правових актів та документів.

Щодо відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення будь-яких посилань на нормативно-правові акти, які встановлюють вимоги до утримання та поводження з домашніми тваринами, які були порушені особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та в чому це порушення проявилось, то суд зауважує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 є власником собаки, а тому відповідно до вимог чинного законодавства він повинен був забезпечити відповідні умови утримання своєї собаки. Пояснення ОСОБА_2 суд оцінює критично оскільки вони ніяким чином не спростовують того факту, що собака змогла лишити територію домоволодіння ОСОБА_2 , вийти з двору, бігати по відкритій місцевості, по вулиці та завдати шкоди людині та іншій собаці.

Таким чином, собака, володільцем якої є ОСОБА_2 , залишила місце свого утримання, у зв`язку з чим виникла можливість загрози здоров`ю громадян.

Спростовуються наступним і посилання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на те, що не зрозуміло, чому саме йому інкримінується адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП, оскільки останнім не було вчинено жодної протиправної дії чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дія є активною поведінкою людини, її активним вчинком, а бездіяльність є пасивною поведінкою людини, яка виражається у формі невчинення дії (дій), які вона зобов`язана була і могла вчинити, або не відвернення небезпеки, яку особа зобов`язана була і мала можливість відвернути.

Отже, ОСОБА_2 не вжив усіх заходів, задля забезпечення безпечного утримання тварини (собаки).

ОСОБА_2 зобов`язаний був врахувати можливість виходу собаки за межі самої огорожі, що призвело до залишення місця утримання собакою самостійно. В даному випадку, такі дії повинні супроводжуватись не лише умислом, а й необережністю, оскільки особа повинна була врахувати таку можливість та наслідки, однак, не вжила всіх вичерпних заходів, маючи їх в розпорядженні вольєр, для уникнення такої ситуації.

Заперечення ОСОБА_2 про те, що не відомо на яких підставах було зроблено висновок про те, що саме його собака спричинила напад на потерпілу та її собаку, чим завдала шкоди, спростовуються поясненнями потерпілої ОСОБА_1 .

Позиція ОСОБА_2 , яку він висловив у судовому засіданні щодо невизнання своєї вини, розцінюється судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Статтею 265-5 КУпАП визначені, особливості тимчасового вилучення тварини, зокрема зазначено, що за наявності підстав вважати, що власником тварини вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації тварини, особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративні правопорушення відповідно до статей 88-1, 89 та 154 цього Кодексу, тимчасово вилучає тварину до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Про тимчасове вилучення тварини складається протокол або робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Порядок тимчасового вилучення тварини визначається Кабінетом Міністрів України.

До тимчасового вилучення тварини застосовуються положення цього Кодексу щодо тимчасового вилучення речей та документів з урахуванням особливостей, встановлених цією статтею.

Відповідно до статті 313 КУпАП, постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства України, до протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення санкцією частини статті передбачено стягнення у виді конфіскації майна (тварини), особа, яка його склала, зобов`язана долучити протокол вилучення майна (тварини), що підлягає конфіскації, або довідку про відсутність такого майна (тварини).

В порушення вищевказаних вимог працівником поліції не долучено до матеріалів справи протокол про тимчасове вилучення тварини із зазначенням про те, яку саме тварину вилучено, її індивідуальних ознак, та місця куди її поміщено до розгляду справи, відповідний запис про вилучення тварини також відсутній і у протоколі серіїВАД №337138.

Крім того, положеннями ст. 265-5 КУпАП передбачено, що за наявності підстав вважати, що власником тварини вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації тварини, особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративні правопорушення відповідно до статей 88-1, 89 та 154 цього Кодексу, тимчасово вилучає тварину до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Про тимчасове вилучення тварини складається протокол або робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, матеріали справи не містять відомостей про тимчасове вилучення собаки у ОСОБА_2 .

Виходячи з вищевикладеного, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП.

Допущені недоліки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення унеможливлюють застосування санкції конфіскації тварини за вчинення правопорушення, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Разом з тим, передбачене адміністративне стягнення частиною третьою статті 154 КУпАП у виді конфіскації тварин, в даній справі, не відповідає суспільній значимості порушення, з огляду на таке.

Україною ратифіковано Європейську конвенцію про захист домашніх тварин від 13.11.1987 Законом N 578-VII (578-18) від 18.09.2013. Згідно з основним принципом Конвенції щодо утримання домашніх тварин, людина має моральне зобов`язання поважати всіх живих істот, і пам`ятаючи про те, що домашні тварини мають особливі стосунки з людиною, ніхто не повинен спричиняти для домашньої тварини непотрібного болю, страждання або пригнічення, ніхто не повинен залишати домашньої тварини.

Вилучення собаки у господаря (конфіскація) позбавить тварину турботи, причинить біль, страждання та пригнічення, що у свою чергу, буде суперечити основним принципам ратифікованої Конвенції та буде суперечити поглядам на гуманне поводження з тваринами, яке закріплене в статті 4 Законі України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

Суд звертає увагу, що Конвенція наголошує на необхідності забезпечення добробуту тварин, а не на покаранні тварин за дії їхніх власників. Конфіскація має бути останнім засобом і застосовуватися лише тоді, коли інші заходи не можуть забезпечити належний догляд або коли тварина знаходиться у безпосередній небезпеці. Конфіскація може спричинити серйозний стрес та страждання для тварин, особливо якщо вони відокремлюються від своїх власників та звиклого середовища. Це може бути в розріз з принципом захисту від страху та занепокоєння.

Крім того, слід зазначити, що потерпіла до цих подій, які відбулися у липні 2024 р., і після них із ОСОБА_2 і його собакою не перетинаються. Інших випадків агресивної поведінки серед людей після цієї події, матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 34 КУпАП орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Відтак, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує вищенаведені міркування, а також характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, відсутність ознак повторності, з огляду на положення статті 34 КУпАП, застосовує до правопорушника адміністративне стягнення у межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 154 КУпАП, у виді штрафу без конфіскації тварини.

Таке адміністративне стягнення на переконання суду, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання правопорушника, і є необхідним для попередження допущення ним нових правопорушень, крім того, таке рішення буде відповідати принципам гуманності, справедливості та таким, що убезпечить тварину від страждань.

Керуючись ст.ст.40-1, ч.3 ст.154, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з моменту її винесення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Повний текст постанови суду виготовлено та проголошено 04.10.2024 р. о 08 год. 50 хв.

Суддя Гнатущенко Ю.В.