ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6157/24 Номер провадження 33/814/1047/24Головуючий у 1-й інстанції Обревко Л. О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

при секретарі Філоненко О.В.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Гармаша М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Гармаша Михайла Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 серпня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік і стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, 26 травня 2024 року о 16:51 год в м. Кременчуці по просекту Лесі Українки, 71, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком № 105 лікаря-нарколога КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування», чим порушив пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Із постановою судді не погодився захисник - адвокат Гармаш М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі адвокат просить постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 серпня 2024 року скасувати та постановити у цій справі нове рішення, яким провадження у справі закрити, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 або застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення ніж передбачене законом, відповідно до статті 69 КК України, в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Зазначає, що було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 в медичному закладі, а тому висновок є недопустимим доказом.

Також вказує, що працівники поліції порушили процедуру огляду, оскільки ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, відповідно огляд повинен бути проведений відповідно до статті 266-1 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник посилається, що ОСОБА_1 , є військовослужбовцем, до нього необхідно застосувати аналогію закону та призначити покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні, в режимі відеоконференції, захисник адвокат Гармаш М.Ю. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, також просив поновити строк на апеляційне оскарження, який було пропущено з поважних причин.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду у справі в судове засідання не з`явився.

Мотиви суду

Щодо клопотання про поновлення строку

Захисник ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Заслухавши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (статті 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (стаття 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (пункт 8 частини 1 статті 129 Конституції України).

Згідно статті 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області винесена 22 серпня 2024 року, участі у розгляді справи ОСОБА_1 , та його захисник не брали, а апеляційну скаргу подано 03 вересня 2024 року, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с. 75), тобто з незначним пропуском строку, а саме на 1 день.

Зазначені обставини свідчать про те, що існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду.

Щодо оскаржуваної постанови

У пункті 2.9 а ПДР України вказано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пункту 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі -спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У пункті 7 розділу ІІ Інструкції зазначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю в крові.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У статті 280 КУпАП зазначено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону були виконані в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 травня 2024 року (а.с.2); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 105 від 26 травня 2024 року (а.с. 3), та іншими доказами, в їх сукупності.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.

Так, суд першої інстанції, правильно вказав, що докази надані до справи про адміністративне правопорушення узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, з даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги

Посилання захисника на порушення під час складення протоколу та проведення огляду не знайшли свого підтвердження, як в матеріалах справи, так і в доводах апеляційної скарги.

Відповідно до частини 4 статті 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я проводиться на підставі направлення, а складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Слід зазначити, що положення пункту 13 розділу ІІІ Інструкції, на який посилалась сторона захисту, не зобов`язує лікаря використовувати для дослідження кров, а надає йому можливість її використання, якщо в обстеженої особи неможливо взяти зразки біологічного середовища, зазначених у пункті 12 цього розділу.

Наявність в Інструкції норми, яка містить перелік видів біологічного середовища, які, можуть бути відібрані, не означає, що це є альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння, обирати вид біологічного середовища, яке йому зручно здавати. Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища. Огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем медичного закладу, у який доставлений водій транспортного засобу, та лише лікар може визначити вид зразків біологічного середовища, необхідних для лабораторного дослідження.

Факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується матеріалами справи та не заперечується стороною захисту.

За наслідком проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі і було встановлено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком медзакладу, який, в даному випадку, є належним доказом та має бути прийнятий до уваги при вирішенні питання винуватості особи.

Висновок заповнено на спеціальному типовому аркуші, який є додатком до Інструкції, який містить печатку медзакладу в якому було проведено огляд водія.

Вище вказаний висновок складений на основі акту огляду, про що вказано в самому висновку.

Твердження захисника, що матеріали справи не містять акту медичного огляду суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки не передбачено надання акту медичного огляду у матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Доводи сторони захисту, що працівники поліції не мали права складати протокол на діючого військовослужбовця не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до вимог частини 1 статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Ні в суді першої інстанції, ні до апеляційної скарги не додано жодних відомостей про те, що вказаний автомобіль, у встановленому порядку, був закріплений за відповідною військовою частиною і про те, що ОСОБА_1 26 травня 2024 року, керуючи автомобілем як водій, виконував обов`язки військової служби.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які би давали підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Збройних Сил України або інших військових формувань або як водій виконував обов`язки військової служби.

У пункті 1 частини 1 статті 255 КпАП України зазначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (статті 130 КпАП України), у зв`язку з чим працівниками поліції правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Доводи апелянта, з приводу можливості не застосовувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, є необґрунтованими.

Так, згідно положень статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Тобто, даний Закон передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортними засобами, а посилання апелянта на застосування аналогії закону, а саме вимог статті 69 КК України, є безпідставним.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для звільнення ОСОБА_1 від стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не має.

Висновок суду

Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника - адвоката Гармаша Михайла Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 серпня 2024 року задовольнити.

Поновити захиснику - адвокату Гармашу Михайлу Юрійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Гармаша Михайла Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль