ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1033/24 Головуючий суддя І інстанції Довготько Т. М.
Провадження № 33/818/771/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника Варфаламєєвої С.В., Гринишина Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 20 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 21.01.2024 о 16 год. 29 хв. в м. Харкові водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW320i д.н. НОМЕР_1 по пр. Героїв Харкова, буд.199, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідність, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікаря нарколога в КНП ХОР «ОКНЛ», відмовився.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на постанову Московського районного суду м. Харкова від 20.04.2024 року.

Свої апеляційні вимоги особа, яка притягається до адміністративної відповідальності обґрунтовував тим, що судом першої інстанції не з`ясовані усіх обставин, які підлягають з`ясуванню та не надана їм належна оцінка. Зокрема, апелянт посилається на те, що працівниками поліції його було зупинено безпідставно та з порушеннями ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», а також порушено порядок проведення огляду на стан відповідного сп`яніння, а саме: під час спілкування працівники поліції, на думку сторони захисту, вигадали ознаки наркотичного сп`яніння та зазначили їх формально. Крім того, працівниками поліції у направленні водія на огляд з метою виявлення стану сп`яніння працівниками поліції зазначено про доставлення водія до закладу охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ хоча фактично ОСОБА_1 до цього закладу охорони здоров`я працівниками поліції доставлено не було. За таких обставин апелянт вважає, що судом першої інстанції було порушено принципи «плодів отруйного дерева», зазначені у практиці ЄСПЛ, а тому всі дії працівників поліції, на думку сторони захисту, були незаконні.

У зв`язку з чим, просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити адміністративне провадження про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання для розгляду власної апеляційної скарги ОСОБА_1 не з`явився. Про дату та час судового засідання з розгляду його апеляційної скарги повідомлений належним чином, а сам: засобами телефонного зв`язку (а.с. 44), та судовою повісткою, сформованою в електронному вигляді відповідно до «Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року№28» (а.с.46).

Крім того, в судове засідання з`явилися захисники ОСОБА_1 адвокати Варфаламєєва С.В. та Гринишин Є.В., які повідомили, що апелянту відомо про час розгляду його апеляційної скарги, однак прийняти участь в її розгляді він не може у зв`язку з тим, що є дійсним військовослужбовцем та, на час розгляду апеляційної скарги, виконує бойове завдання з надання відсічі збройній агресії російської федерації проти України.

Разом з цим, захисники повідомили суду апеляційної інстанції, що позиція захисту ОСОБА_1 між ними узгоджена та не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності особи, яка подала апеляційну скаргу. В обґрунтування доводів на підтримку апеляційної скарги ОСОБА_1 вказували на безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції, а також заформалізованість дій працівників поліції під час виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 643891 від 21.01.2024 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 21.01.2024 року о 16 год. 29 хв. автомобілем BMW320i д.н. НОМЕР_1 по пр. Героїв Харкова, буд.199, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідність, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікаря нарколога в КНП ХОР «ОКНЛ», відмовився. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №643891 від 21.01.2024 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «Не надав, відмова». Будь-яких заперечень, пояснень чи зауважень щодо складеного протоколу, порушення його прав працівниками поліції жодним чином не зазначено (а.с.1);

- відомостями довідки, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 10.12.2009. (а.с.3);

- відомості направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5). У графах «Огляд проводився» та « Результат огляду» якого зазначено « не проводився»;

- відомостями рапорту, згідно якого, 21.01.2024 року о 16. 29 хв. по пр-ту Героїв Харкова 199А було виявлено порушення ПДР водієм BMW 320I д.н.з. НОМЕР_1 , а саме на світлових приладах було нанесено тонування, що зменшують прозорість або світлопропускання (п.31.4.3ґ).

Водієм зупиненого транспортного засобу виявився ОСОБА_1 . Під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в КНП ХОР ОНКЛ, на що водій категорично відмовився. Авто було припарковано без порушень правил ПДР, водію повідомлено про заборону керування транспортними засобами протягом наступних двадцяти чотирьох годин. Відносно водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову ЕНА1287293 за ч.1 ст. 121 КУпАП. Водій від надання пояснень та від підпису у протоколі відмовився (а.с. 6).

- відомостями з відеозапису фіксації обставин правопорушення, наданих ДПП УПП в Харківській області (додаток до протоколу ААД№643891 (а.с. 4);

На відеозаписі зафільмовано рух автомобілю BMW під керуванням ОСОБА_1 та його зупинку працівниками поліції.

Під час спілкування працівників поліції з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності з приводу порушення ним п. 41..4.3ґ Правил дорожнього руху у водія були виявлені ознаки наркологічного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності. На неодноразові законні вимоги працівників поліції щодо проведення огляду на стан наркологічного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився, зокрема наголошуючи що: «я только что от одних отказался, на меня протокол составили», «не едем никуда. Я ее сейчас паркую и все» (відео export-ic9tw час 02 хв. 30 с 4 хв -00 хв.). ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Від ознайомлення із протоколом про адміністративну відповідальність та отримання його копії водій відмовився.

Крім того, працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено, що його було зупинено за порушення ПДР, вказані ознаки наркотичного сп`яніння, які у нього були виявлені, а також роз`яснено, що у разі відмови від проведення огляду на стан сп`яніння відносно нього буде складений протокол про адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисники не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів сторони захисту в цій частині.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, що знайшло своє підтвердження у відомостях, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та у доданих до нього доказах.

Щодо доводів особи, яка подала апеляційну скаргу про незаконність та безпідставність зупинки його транспортного засобу, зокрема і щодо повторної зупинки транспортного засобу апелянта впродовж короткого часу з аналогічних підстав та, як вважає апелянт, з метою повторного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, належить зазначити наступне.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та, відповідно до ст.ст. 52, 52-3 ЗУ «Про дорожній рух», здійснює контроль у сфері безпеки дорожнього руху в межах, покладеними на неї повноважень.

З метою реалізації своїх повноважень з забезпечення безпеки дорожнього руху поліцейським надано, зокрема і право застосування превентивних заходів, передбачених ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію», зокрема: перевірка документів та зупинка транспортних засобів.

Так, чинним законодавством України, працівникам поліції не заборонено отримувати інформацію від інших підрозділів про порушення водіями правил дорожнього руху, а також інформацію, що стосується порушення безпеки дорожнього руху водіями, які керують транспортними засобами або керували транспортними засобами в певний час та щодо яких не було застосовано визначеної законом правової процедури.

З відомостей, наявних в матеріалах справи, зокрема і з відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 за порушення п 31.4.3ґ Правил дорожнього руху.

Крім того, водій під час спілкування з працівниками поліції вказує на те, що відносно нього вже було складено протокол про адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП, того ж дня, але іншим екіпажем патрульної поліції. Однак водій нічого не вказує з приводу відсторонення його від керування транспортними засобами, накладеним на нього під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення працівниками поліції за наслідками попередньої події. Жодних відомостей про незастосування працівниками поліції обмежень, передбачених ст. 266 КУпАП до ОСОБА_1 за наслідками розгляду події, яка мала місце незадовго до події, зазначеній у протоколі ААД№ 643891 суду апеляційної інстанції стороною захисту не надано. Крім того, матеріали справи не містять відомостей на підтвердження незаконності дій працівників поліції щодо здійснення ними своїх повноважень в цій частині.

Таким чином, керуючи автомобілем та будучи обізнаним про те, що ОСОБА_1 не можна керувати транспортними засобами впродовж доби, водій порушив і приписи ч. 1 ст. 266 КУпАП, вимоги якої направлені також і на забезпечення безпеки дорожнього руху.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає твердження сторони захисту про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 необґрунтованими, суб`єктивними та розцінює їх як обраний спосіб його захисту, а правову процедуру, розпочату працівниками поліції за наслідками зупинки особи, яка подала апеляційну скаргу за адресою пр-т Героїв Харкова 199, законною та правомірною.

Твердження апелянта про те, що працівниками поліції ознаки наркотичного сп`яніння визначені формально та не відповідають дійсності слід вважати необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 Розділу І «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція) вбачається, що ознаками алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння є його повноваженнями, що знайшло своє законне відображення у процесуальному закріпленні працівником поліції своїх висновків щодо наявності ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення ААД№643891 від 21.01.2024 року та у доданих до нього доказах. Такі відомості не суперечать приписам ст. 252 КУпАП відповідно до яких орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зокрема, з відеозапису вбачається, що під час спілкування працівником поліції у ОСОБА_1 виявлено, зокрема і такі ознаки наркотичного сп`яніння, як неприродна блідість обличчя та поведінка, яка не відповідає дійсності. Відеозаписом встановлено, що сам водій пояснює свою блідість відсутністю внутрішніх органів, зокрема селезінки та частини печінки через проведення хірургічного втручання, спричинене пораненням, яке трапилось під час бойового зіткнення в зоні проведення активних бойових дій. Такі твердження апелянта, свідчать про наявність у нього такої ознаки, як блідість обличчя на час складання матеріалів про адміністративне правопорушення.

Про таку ознаку, як поведінка, яка не відповідає обстановці свідчить те, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції неодноразово обурювався на дії та законні вимоги працівників поліції, змінюючи тон своєї розмови та використовуючи нецензурну лексику. Зазначене підтверджується відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення ААД№643891 від 21.01.2024 року, що дало працівникам поліції визначити наявність у водія цієї ознаки наркотичного сп`яніння.

Разом з цим, слід зазначити, що працівниками поліції не встановлюються причини виникнення у водіїв тих чи інших ознак сп`яніння, а визначається їх наявність. Визначення наявності будь-якої з ознак відповідного сп`яніння зобов`язує працівника поліції застосувати правову процедуру щодо проходження огляду водія на стан такого сп`яніння.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей, що дають підстави вважати дії працівників поліції незаконними. А від так, доводи сторони захисту в цій частині слід вважати необґрунтованими та безпідставними.

Посилання сторони захисту на відомості направлення на огляд водія транспортного засобу в тій частині де зазначено про доставку ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я хоча водій до КНП ХОР ОКНЛ не доставлявся, як на підставу для скасування постанови суду першої інстанції слід вважати необґрунтованим, оскільки такі відомості не спростовують процесуально визначального факту відмови водія від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Оцінюючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 20 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков