ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/74/21 Номер провадження 33/814/161/24Головуючий у 1-й інстанції Сіренко Ю.Ю. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючою перекладачем ТОВ «Аджайл Айлігруп», проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватою у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень в дохід держави за ст. 124 КУпАП та адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за ст. 122-4 КУпАП відповідно. Остаточно призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 11.12.2020 року о 18 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 по пров. Банному, 1 в м. Харкові на порушення вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху та зміною його напрямку не впевнилась в безпечності та здійснила наїзд на припаркований транспортний засіб MERCEDES-BENZ E420, д.н.з. НОМЕР_2 , від чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у схемі дорожньо-транспортної пригоди зображено схематично автомобіль лише ОСОБА_2 , жодних даних про причетність ОСОБА_1 до пригоди такий документ не містить.

У поясненнях ОСОБА_3 відсутні посилання на причетність ОСОБА_1 до вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Суд першої інстанції при розгляді справи проігнорував необхідність встановлення часу події, зазначивши лише дату події відповідно до схеми дорожньо-транспортної пригоди.

Суд першої інстанції при розгляді справи відмовив у задоволенні клопотання про повернення на дооформлення матеріалів справи оскільки протокол має виправлення у статті КУпАП на яку має місце посилання, що робить протокол недійсним.

Одночасно апелянт в апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді посилаючись на отримання копії постанови лише 23.02.2021, тому вважає, що строк порушено з поважних причин.

Суд приходить до висновку, що клопотання апелянта підлягає задоволенню, та йому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який ним пропущений з поважних причин.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду, до приміщення Полтавського апеляційного суду не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, за таких обставин вважаю за можливе апеляційний розгляд проводити за їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким судом першої інстанції була надана належна оцінка.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4 Правил дорожнього руху України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пунктом 10.1 Правил дорожнього руху України визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам справи.

Згідно п. 2.10 «а» ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Доводи апелянта про відсутність доказів її винуватості у вчиненні адміністративних правопорушень є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №103658 від 19.12.2020 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №103659 від 19.12.2020 року; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, на якій зафіксовані дорожня обстановка, відображено положення транспортного засобу та характер пошкоджень транспортного засобу MERCEDES-BENZ E420, д.н.з. НОМЕР_2 у виді тріщини та пошкодження лакофарбового покриття переднього бамперу зліва, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та самої ОСОБА_1 , відеозаписом з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, з наявного відеозапису вбачається, що в ході руху транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб MERCEDES-BENZ E420, д.н.з. НОМЕР_2 , та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, в ході виїзду з парковочного місця автомобіль HYUNDAI TUCSON різко зупинився, водій ОСОБА_1 вийшла із автомобіля та відразу почала оглядати власний автомобіль на наявність пошкоджень, що, на переконання суду, вказує про наявність контакту між автомобілями, який давав підстави усвідомлювати факту причетності до дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 в цілому узгоджуються з протоколами про адміністративні правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди та наявним відеозаписом події.

Виходячи із встановлених обставин події дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 грудня 2020 року, вбачається, що водій автомобіля HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 перед початком руху та зміною напрямку не впевнилась в безпечності внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем MERCEDES-BENZ E420, який належить ОСОБА_2 , залишивши місце пригоди, тим самим вимоги п. 10.1, п. 2.10 а Правил дорожнього руху України не виконала.

Наявні докази у справі, а саме схема місця дорожньо-транспортної пригоди, пояснення водія ОСОБА_2 , відеозапис події, на переконання апеляційного суду, беззаперечно спростовують позицію щодо непричетності ОСОБА_1 до вказаної дорожньо-транспортної пригоди та доводять порушення останньою вимог п.п.2.10а, 10.1 Правил дорожнього руху, які знаходилися в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Доказів щодо спростування висновків судді про порушення ОСОБА_1 п.п.2.10а, 10.1 Правил дорожнього руху України матеріали справи не містять, не надано таких доказів й апеляційному суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення та долученій до нього схемі дорожньо-транспортної пригоди наявні протиріччя стосовно часу вчинення дорожньо-транспортної пригоди не перешкоджає всебічному та об`єктивному судовому розгляду справи, оскільки подія дорожньо-транспортної пригоди зафіксована у протоколі про адміністративне правопорушення, а у схемі місця дорожньо-транспортної пригоди зазначені лише наслідки дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо наявності у протоколі виправлення у статті КУпАП на яку має місце посилання, то апеляційний суд вважає, що наведене не стосується фактичних обставин події правопорушення та не спростовує факту вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

На переконання апеляційного суду, зазначені недоліки не мають наслідком визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, оскільки він підтверджується іншими доказами у їх сукупності.

Факт залишення водієм ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди підтверджується її власними поясненнями та поясненнями водія ОСОБА_2 , а також відеозаписом з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Інші доводи апелянта не впливають на правильність висновку суду про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.10а, п.10.1 Правил дорожнього руху України, та правильно кваліфікував її дії за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надала.

Постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

За таких підстав, обґрунтування апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а підстав для зміни чи скасування постанови не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко