ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 Справа №607/18054/24 Провадження №3/607/7742/2024

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли із Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, раніше до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП не притягалась,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Тернопільським районним управлінням поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області направлено в суд матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Як встановлено в судовому засіданні, 16 серпня 2024 року близько 15:20 год., за адресою: АДРЕСА_2 у дворі будинку, ОСОБА_1 вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , домашнє насильство фізичного характеру, а саме нанесла йому декілька ударів в область обличчя та голови, чим порушила вимоги п.п. 3, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не визнала. Суду пояснила, що 16.08.2024 у АДРЕСА_2 у неї відбувся конфлікт із чоловіком ОСОБА_2 , оскільки він відібрав у неї дитину. Під час суперечки, вона нанесла йому декілька ударів в область обличчя та словесно образила. В свою чергу, ОСОБА_2 завдав їй удари ззаду по нозі.

Представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Винниченко М.П. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи.

Крім цього, ОСОБА_1 подала письмові заперечення у яких зазначила наступне. Так, на її думку протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, доказів винуватості особи не зібрано. Відповідно до диспозиції ст.173-2 КупАП, суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачено наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні. Зазначила, що її чоловік викликає постійно поліцію, хоча насправді він постійно викрадає у неї дитину. ОСОБА_2 , на її думку, не може нормально домовитись про перебування дитини на вихідних у нього. Приїзджаючи зі Львова, він робить провокації і силою забирає дитину. Це пов`язано із тим, що чоловік бажає створити ситуацію, нібито вона чинить насильство в сім`ї та відібрати у матері дитину. Зазначила, що кожного разу, коли ОСОБА_1 приїжджає до м.Львова, щоб забрати дитину до себе, то її син проводить час із свекрухою. Вказала, що її чоловік та його сім`я здійснюють на ОСОБА_1 постійний тиск, сім`я з боку чоловіка неодноразово пропонувала їй відмовитись від дитини, чинила на неї тиск та заставляли працювати із маленькою дитиною на руках. Вона на даний час із сином проживає у квартирі по АДРЕСА_1 , але чоловік постійно приїжджає та викрадає дитину та викликає поліцію. Також вказала, що на її думку спірний протокол не містить даних про скоєння ОСОБА_1 насильства в сім`ї, тому свідчить про відсутність в її діях складу даного адміністративного правопорушення. На її думку, виклики поліції та видумані обставини про домашнє насильство вчиняються лише з мотивів відібрати у ОСОБА_1 дитину, жодного умислу заподіяти будь-яке насильство ОСОБА_2 у неї на меті не було. Відтак, просить закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту третього частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Суд, незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , вважає, що її винуватість доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №279513 від 16.08.2024 року, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.08.2024 р. ОСОБА_2 , письмових поясненнях ОСОБА_2 від 16.08.2024 р., який пояснив, що 16.08.2024 близько 15 год.20 хв. перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 у дворі будинку під час прогулювання із дитиною, ОСОБА_1 нанесла йому тілесні ушкодження у область обличчя та голови та викрала дитину, поясненнями наданими в судовому засіданні самою ОСОБА_1 , яка підтвердила факт заподіяння ОСОБА_2 фізичного насильства.

За даних обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного насильства, погрози, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, і тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення. При цьому, суд відкидає доводи ОСОБА_1 про те, що у її діях відсутній склад означеного адміністративного правопорушення, а тому слід закрити провадження у даній справі, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами, які були проаналізовані та досліджені судом. При цьому, суд зазначає, що завдання нею тілесних ушкоджень потерпілому в область обличчя не може характеризуватись відсутністю у ОСОБА_1 прямого умислу, відтак її твердження щодо цього суд вважає безпідставними.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Також, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із ОСОБА_1 в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, 173-2, 221, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі 340,00 (триста сорок гривень 00 копійок) в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. В. Ромазан