ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2105/24 Справа № 233/2137/24 Суддя у 1-й інстанції - Орчелота А. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Тоботи Ю.С., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ЗСУ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 луганський прикордонний загін, 2 прикордонна комендатура швидкого реагування 1 ВПС, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права згідно ст.ст.10,63 Конституції України та ст.268КУпАП,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2024 року встановлено, що водій ОСОБА_1 06 квітня 2024 року о 09 годині 19 хвилин у м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, буд. 99, керував транспортним засобом «KIA SPORTAGE», номерний знак НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку за допомогою ALCOTEST-DRAGER-6810. Результат 0,49% проміле, тест №1104. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9(а) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Тобота Ю.С., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить оскаржену постанову суду щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконною і необґрунтованою.

Звертає увагу, що долучений до справи відеозапис з бодікамер поліцейських є недопустимим доказом. Зазначає, що саме на працівника поліції покладено обов`язок переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу, що працівниками поліції зроблено не було. Крім того, відеозапис з бодікамер поліцейських є перервним, що теж вказує на недопустимість цього доказу.

Не погоджується з висновком суду в оскарженій постанові, що розбіжність у часі вказує лише на невірне налаштування годинника бодікамери поліцейського, та що вона могла мати похибку у зазначені часу.

Стверджує, що долучений відеоматеріал не відображає реальність подій та є спотвореним, а тому не може вважатися допустимим доказом.

Позиції сторін в суді :

В судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Тобота Ю.С. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, день та час судового розгляду, будь-яких клопотань на адресу суду від них не надходило.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а постанову суду 1-ї інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених судом по справі доказами, а саме:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №677488 від 06.04.2024 року, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст.251КУпАП, є доказом, того, що ОСОБА_1 06 квітня 2024 року о 09 годині 19 хвилин у м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, буд. 99 керував транспортним засобом «KIA SPORTAGE», номерний знак НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку за допомогою ALCOTEST-DRAGER-6810. Результат 0,49% проміле, тест №1104. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9(а)ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130КУпАП.

Суд 1-ї інстанції вірно прийшов до висновку, що складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256КУпАП та містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила у сукупності з іншими належними та допустимими доказами в справі.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 266КУпАП суд 1-їх інстанції інстанції правильно виснував, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130КУпАП, не залежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.

Доводи захисника про те, що документування на відео з бодікамери не є безперервним та про невідповідність відображеного часу на бодікамері поліцейського даним протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак неналежність відеодоказу, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки такі були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції, яким суд дав належну та повну оцінку, з якою погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 06.04.2024 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Так, дійсно на долучених до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 677488 від 06.04.2024 року у відеозаписах 0000000__0025.MP4; 0000000__0026.MP4; 0000000__0027.MP4), на табло з бодікамер вбачається, що їх час не співпадає із зазначеним часом події в протоколі про адміністративне правопорушення.

Такі доводи сторони захисту були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції, та їм було надано належну та повну оцінку судом, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, положення вказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

При перегляді вказаних відеозаписів, судом встановлено, що досліджені відеозаписи є інформативними і на них зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також процедура проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, хоча відеозапис з бодікамери працівника поліції є не безперервним, проте будь-якого підроблення, псування чи спотворення запису під час судового розгляду не виявлено. Не зазначає про таке і сторона захисту та не спростовує події, зафіксовані на відеозаписі та те, що під час події, яка міститься на відеозаписі присутній саме ОСОБА_1 , в той день та час, відповідно до обставин зазначених за фабулою протоколу.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що вказані апелянтом розбіжності в часті свідчять лише про невірне налаштування даних годинника бодікамери, але жодним чином не спотворює та не впливають на результати огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння та вірне відображення всіх обставин справи в протоколі про адміністративне правопорушення, оцінку яким дає суд при вирішенні питання про притягнення особи до відповідальності.

Так, з відеозаписів з бодікамери встановлено, що вони відображають відомості про вчинення водієм ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого п.2.9аПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130КУпАП, зокрема, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (відеозапис 0000000__0025.MP4) зафіксовано факт керування транспортним засобом, про що вказував і сам водій ОСОБА_1 , а також не заперечував факт вживання алкоголю напередодні; (відеозапис 0000000__0026.MP4) - відтворено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 ), а протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №677488 від 06.04.2024 року містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, приймаючи до уваги, що обставини викладені як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і на відеозаписі з бодікамер поліцейських, так і даними відображеними в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тесту із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора ALCOTEST DRAGER 6810, з якого вбачається, що ОСОБА_1 06 квітня 2024 року станом на 09 годину 23 хвилину перебував у стані алкогольного сп`яніння (Результат 0,49%) узгоджуються між собою, ОСОБА_1 незгоди з результатами проведеного за допомогою спеціального технічного засобу ALCOTEST-DRAGER-6810 не висловлював, погодився з його результатами, тому суд правильно дійшов до висновку про те, що зазначені докази є належними, допустимими, чіткими та достатніми, оскільки узгоджуються між собою та доповнюють один одного, а тому прийняв їх до уваги.

До того ж, відеозапис не є єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Він узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Отже, під час апеляційного розгляду не було встановлено будь-яких порушень працівниками поліції законодавства під час складання та оформлення матеріалів даної справи відносно ОСОБА_1 та підстав для визнання доказів недопустимими, тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апелянта з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника Тоботи Ю.С. та скасування постанови суду першої інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Тоботи Ю.С., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2024року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин