ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/773/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст. 185 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Карапетяна Е.Т.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнено до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Капаретяна Е.Т. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255,00 грн (двісті п`ятдесят п`ять гривень).

Як визнав суд, 30.07.2024 року о 03 год. 35 хв в с. Ігровиця, Тернопільського району, Тернопільської області по вул. Центральна, гр. ОСОБА_1 , на законну вимогу працівника поліції сержанта поліції ОСОБА_2 пред`явити відповідні документи, а саме посвідчення водія, документ, який посвідчує особу, не відреагував, при цьому у грубій формі виражався нецензурною лайкою, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнено до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Карапетян Е.Т. вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необгрунтованою, а також такою, яка винесена з порушенням норм матеріального права та процесуальних вимог.

Зазначає, що на доведення вини ОСОБА_1 , згідно з описом матеріалів справи, окрім самого протоколу, долучено лише рапорт інспектора СРПП ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 30.07.2024 року, які не є доказами у справі.

Вказує, що з наведеного переліку матеріалів, які надано поліцейськими до протоколу, очевидним є лише те, що ОСОБА_1 був затриманий для встановлення особи, самі факти затримання та притягнення до адміністративної відповідальності ще не доводять вчинення особою злісної непокори.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що поліцейські неодноразово та наполегливо висловлювали вимогу до ОСОБА_1 , надати документ, що посвідчує особу та посвідчення водія, а останній в свою чергу відмовляв в цьому, при цьому у зухвалій формі.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2024 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Заслухавши апелянта - адвоката Карапетяна Е.Т., який підтримав подану ним апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, диспозицією ст.185 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки,суспільні відносини у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. Особливість застосування ст.185 КУпАП полягає у тому, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського має бути при виконання ним службових обов`язків з охорони громадського порядку. За змістом роз`яснень п.7 Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 року (з подальшими змінами), злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 30.07.2022 року серії ВАД №163124, оформленого поліцейським СРПП ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Бойком Д.І., який був предметом дослідження суду першої інстанції, встановлено, що ОСОБА_1 30.07.2024 року о 03 год. 35 хв в с. Ігровиця, Тернопільського району, Тернопільської області по вул. Центральна, гр. ОСОБА_1 , на законну вимогу працівника поліції сержанта поліції ОСОБА_2 пред`явити відповідні документи, а саме посвідчення водія, документ, який посвідчує особу, не відреагував, при цьому у грубій формі виражався нецензурною лайкою, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП. а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Таким чином, зафіксовані у протоколі відомості про вчинене правопорушення, за умови їх підтвердження іншими об`єктивним даними, можуть бути оцінені судом як доказ у справі щодо наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Як вбачається із електронного рапорту інспектора СРПП ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гудзь О.М. від 30 липня 2024 року, від ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло повідомлення про те, що в автомобіль заявника марки МАН н.з. НОМЕР_1 в`їхав автомобіль марки МАЗДА н.з. НОМЕР_2 та втік з місця події в сторону Бродів, водій був у військовій формі, можливо військовослужбовець.

Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності зі всіма наявними доказами, а тому доводи апелянта в частині того, що рапорт працівника поліції не може вважатися належним та допустимим доказом апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Зокрема, матеріалами відеофіксації правопорушення підтверджується, що ОСОБА_1 не виконував законні, неодноразово повторені йому вимоги працівників поліції, які просили пред`явити документ, що посвідчує особу, для з`ясування обставин, які стали причиною приїзду працівників поліццї. При цьому, ОСОБА_1 поводив себе зухвало, вчиняючи дії, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 32 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

У період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який знаходиться в матеріалах справи, на неодноразові вимоги поліцейського надати документи, які посвідчують особу, ОСОБА_1 не відреагував. При цьому ОСОБА_1 нецензурно виражався відносно поліцейських, проявляв непокору законним вимогам поліцейського, зухвало та зневажливо поводив себе відносно поліцейських, образливо звертався до поліцейських, обзивав нецензурною лайкою. На вимогу поліцейського надати документи, ОСОБА_1 агресивно та нецензурно відмовлявся. Поліцейський попередив останнього, що в такому випадку його буде затримано.

Отже, за обставинами справи встановлено, що працівники поліції вимагали у ОСОБА_1 пред`явити документи, що посвідчують особу, оскільки у поліцейських існували підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, на що останній відмовився.

При цьому, вимоги поліцейських про пред`явлення документів, що посвідчують особу були законними та обґрунтованими, оскільки вони відповідали положенням статті 32 Закону України "Про Національну поліцію".

При цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно нього, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції при оформленні матеріалів відносно ОСОБА_1 (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.

Такі обставини свідчать про те, що наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності дають підстави для висновку поза розумним сумнівом про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні вказаного правопорушення є законним та обґрунтованим.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ст.185 КУпАП є правильним.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2024 відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Карапетяна Е.Т. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя