Справа № 342/1201/24
Провадження № 3/342/399/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Андріюк І.Г., з участю представника БФ «СОС Дитячі містечка» Україна Гуменяка С.М.,розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , юридична адреса платника : АДРЕСА_1 , керівника МБО «БФ «СОС Дитячі містечка» (згідно протоколу),

за ч.1 ст.163-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , керівник МБО «БФ» СОС Дитячі Містечка» Україна, (далі Благодійний фонд) несвоєчасно подав податкову декларацію з податку на нерухоме майно за 2024 рік (граничний термін подання 22.07.2024, фактично подано 01.08.2024), порушивши п.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р.№ 2755-VI (із змінами та доповненнями).

03.10.2024 на адресу суду надійшло заперечення ОСОБА_1 , просив провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. У запереченні зазначив, що 21.06.2021 між ОСОБА_3 та МБО «БФ «СОС Дитячі Містечка» Україна в особі керівника ОСОБА_1 , укладено договір купівлі-продажу, посвідчений нотаріусом, житлового будинку садибного типу по вул.Шевченка Т., 33-А у м.Городенка загальною площею 198, 5, земельну ділянку, кадастровий номер :01:009:0352 площею 0,0277 га по АДРЕСА_2 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

25.09.2024 Благодійний фонд отримав податкове повідомлення рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 18.09.2024, що згідно акту перевірки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 15.08.2024 встановлено порушення Благодійним фондом положень ст.266 п.266.7 пп.266.7.5 Податкового кодексу України.

Вважає, що протокол складено з порушенням норм законодавства, оскільки у Благодійного фонду був відсутній обов`язок подавати податкову декларацію з податку на нерухоме майно за 2024 рік протягом 30 днів з моменту придбання будинку, адже організація не придбавала новостворене нерухоме майно, оскільки згідно договору купівлі-продажу від 21.06.2024 первинним власником житлового будинку була ОСОБА_3 , яка здійснювала введення його у експлуатацію. ОСОБА_3 набула право власності на будинок 29.01.2024. Благодійний фонд набув право власності на будинок і земельну ділянку 21.06.2024. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 21.06.2024 будинок є закінчений будівництвом об`єкт.

Враховуючи той факт, що після набуття права власності на будинок Благодійний фонд не здійснював формування нової справи, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна не змінювався, а тому будинок не може бути віднесений до новостворених об`єктів, та обов`язок подати податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлений до 20.02.2025 року згідно вимог ст.266 п.266.7 п.п.266.7.5 Податкового кодексу України відсутній, та строк не пропущено. Крім того, будь-які інші докази, окрім акту перевірки та протоколу в матеріалах справи відсутні.

Також вважає, що контролюючим органом помилково визначену дату вчинення правопорушення, протокол складено за його відсутності та не вручено належним чином.

Представник Благодійного фонду ОСОБА_4 у судовому засіданні, після роз`яснення йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, підтримав подане керівником Благодійного Фонду заперечення з підстав зазначених у ньому, просив провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши представника Благодійного фонду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зазначає наступне.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Надані суду матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.163-1 КУпАП, містять:

протокол про адміністративне правопорушення №2998 від 18.09.2024 року;

акт про результати камеральної перевірки щодо несвоєчасного подання податкової звітності з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки МБО «БФ «СОС Дитячі Містечка» Україна за 2024 рік №14725/09-19-04-07-15/34183275 від 15.08.2024;

корінець повідомлення про виклик до Коломийського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 16.08.2024;

фіскальний чек АТ «Укрпошта»;

акт про неявку посадової особи для підписання протоколу про адміністративне правопорушення від 11.09.2024.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №2998 від 18.09.2024 року ОСОБА_2 , керівник МБО «БФ» СОС Дитячі Містечка» Україна (далі Благодійний фонд) несвоєчасно подав податкову декларацію з податку на нерухоме майно за 2024 рік (граничний термін подання 22.07.2024, фактично подано 01.08.2024), порушивши п.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р.№ 2755-VI (із змінами та доповненнями).

Згідно акту про результати камеральної перевірки щодо несвоєчасного подання податкової звітності з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки МБО «БФ «СОС Дитячі Містечка» Україна за 2024 рік №14725/09-19-04-07-15/34183275 від 15.08.2024 встановлено несвоєчасне подання податкової звітності з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік. Граничний термін подання 22.07.2024, фактично подано 01.08.2024.

Згідно пп.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально. Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об`єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Відповідно до ч.1 ст.163-1 КУпАП відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, -тягне за собою накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК України). У зв`язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Як видно з Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.06.2024, Благодійний фонд набув у власність об`єкт житлової нерухомості житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2024.

Згідно п.1.3 договору купівлі-продажу від 21.06.2024, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубаровою М.В., укладеного між ОСОБА_3 та Благодійним фондом, право приватної власності продавця ( ОСОБА_3 ) на будинок підтверджується фактом державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.01.2024 року, номер запису 53562341, реєстраційний №080.

Враховуючи наведене, вказаний житловий будинок не відноситься до новоствореного (нововведеного) об`єкту житлової нерухомості та Благодійний фонд не порушив строк для подачі декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який визначений пп.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, оскільки такий закінчиться 20 лютого 2025 року.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що протокол про адміністративне порушення є одним із основних доказів у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, останній має відповідати вимогам ст. 256 КУпАП та обставини відображені у ньому мають бути конкретними і зрозумілими.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні «Волчлі проти Франції» заява № 35787/03 п.29, 26.07.2007р. вказує, що «при застосуванні правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом».

Крім того, в рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України».

Дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки у матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю серед інших, за наявності такої обставини як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП підлягає закриттю, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.40-1, ч.1 ст. 163-1, 221, 247-249, 268, 283-285, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілою, її представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Андріюк І.Г.